Справа № 203/2004/26
Провадження № 2/0203/1718/2026

ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА 

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі: 
головуючого судді  Колесніченко О.В.,
за участю секретаря  Шовкопляса М.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу у паперовій формі за позовом Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по сплаті за теплопостачання, -
ВСТАНОВИВ:
У березні 2026 року позивач, КП «Теплоенерго» ДМР (код ЄДРПОУ 32688148, м. Дніпро), з підстав прострочення зобов`язання по оплаті за теплопостачання в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС пред`явило через суд вимоги на предмет стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованості по сплаті за теплопостачання в загальному розмірі 49 293, 81 грн., з яких: сума боргу за теплопостачання – 35 864, 93 грн., заборгованість по абонплаті – 1 694, 66 грн., заборгованість по загальнобудинковим потребам на опалення – 761, 62 грн., інфляційні збитки – 7 315, 16 грн., 3 % річних – 2 258, 71 грн., пеня - 1 398, 72 грн., а також судового збору за пред`явлення цього позову в розмірі 2 662,40 грн. та поштових витрат в розмірі 160, 00 грн.
В обґрунтування позову зазначається, що згідно з державною програмою забезпечення населення послугами теплопостачання, КП «Теплоенерго» ДМР протягом опалювальних періодів з листопада 2017 року по грудень 2025 рік надавало теплову енергію за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, користувачами є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Відповідач ОСОБА_4 , на підставі відкритого особистого рахунку № НОМЕР_1 , а також відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з якими склалися фактичні договірні відносини повинні були сплачувати за надані послуги щомісячно. Утім, оплата за ці послуги не здійснювалася належним чином, у зв`язку з чим з листопада 2017 року по грудень 2025 рік з`явився борг перед позивачем в загальному розмірі 49 293, 81 грн.
Відповідачі є особами, які користуються об`єктом нерухомого майна, отримують житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якими склалися фактичні договірні відносини. Так як співвласники вказаного багатоквартирного будинку не звертались до позивача з рішенням про вибір моделі договірних відносин та не укладали відповідний договір з виконавцем комунальних послуг, а тому з 01 листопада 2021 року відносини між позивачем та відповідачами здійснюються на підставі Публічного договору приєднання, що опублікований на веб-сайті підприємства. Відповідно до п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води та водовідведення №630, у опалювальні періоди до березня 2019 року порушення зобов`язання починалось кожного 21 числа місяця, наступного за розрахунковим. В той же час, відповідно до Постанови КМУ №830, яка деталізує положення Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року, з листопада 2019 року – порушення зобов`язання починається з кожного першого числа місяця, що настає другим за розрахунковим. Позивачем не нараховувалась неустойка (пеня), інфляційні збитки та 3% річних за період з 24 лютого 2022 року по 30 грудня 2023 року. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з 01 травня 2019 року у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги. Відповідачами здійснено плату на загальну суму 3 712,84 грн. із значним простроченням, дані оплати було віднесено на погашення заборгованості відповідно до календарної черговості її виникнення.
Відповідачі не виконують належним чином зобов`язання за договором публічного приєднання, оплату за надані їм послуги не проводять, у зв`язку із чим за відповідачами утворилася заборгованість за період з листопада 2017 року по грудень 2025 рік в розмірі 38 321, 21 грн. (сума боргу за теплопостачання та по абонплаті). Окрім цього, у зв`язку із порушенням зобов`язання за вказаним договором, позивачем також нараховані пеня в розмірі 1 398, 72 грн., 3% річних в розмірі 2 258, 71 грн. та інфляційні збитки в розмірі 7 315, 16 грн.
З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 04 березня 2026 року, після отримання інформації з Єдиного державного демографічного реєстру стосовно зареєстрованого місця проживання відповідачів, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином.
Відповідачі свій відзив не подали, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляли.
В судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідачі не повідомили та про розгляд справи за їх відсутності не клопотали, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням відсутності заперечень з боку представника позивача, який в позові, а також в поданій 25 березня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ЄСІТ заяві, клопотав про розгляд справи за його відсутності, що з`ясуванню обставин не перешкоджає.
Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами із задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин.
Судом встановлено, що КП «Теплоенерго» Дніпровської міської ради є комунальним підприємством, основним видом діяльності якого є виробництво, транспортування та постачання теплової енергії у вигляді гарячої води для задоволення потреб опалення та гарячого водопостачання населення та інших груп споживачів (а.с. 49-54 зворот).
З матеріалів справи вбачається, що КП «Теплоенерго» ДМР надає послуги з централізованого опалення, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , 
Так, ОСОБА_4 , на ім`я якої, як відповідального квартиронаймача, відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 (кількість зареєстрованих осіб 4), зареєстрована в квартирі АДРЕСА_2 , так само й інші зареєстровані відповідачі, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 779 від 15 лютого 2026 року та відповідями з Єдиного державного демографічного реєстру від 04 березня 2026 року, повинні сплачувати комунальні послуги щомісячно, проте систематично порушували зобов`язання, внаслідок чого за вказаним особовим рахунком утворилася заборгованість, яка за період з листопада 2017 року по грудень 2025 року становила в загальному розмірі 49 293, 81 грн. (а.с.12, 12 зворот- 13, 61-63).
Тобто, у даному випадку про факт надання послуг позивачем і згоду на їх отримання відповідачами свідчать вчинені сторонами дії, а саме відкриття на відповідача ОСОБА_4 особового рахунку, надання послуг КП «Теплоенерго» ДМР і фактичне використання цих послуг споживачами, тобто відповідачами.
Договір між позивачем та відповідачами про надання послуг теплопостачання не укладався.
Відповідно до п. 1 Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії КП «Теплоенерго» ДМР цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуг з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та потреб опалення та приготування гарячої води індивідуального споживача, який укладається з урахуванням ст.ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України. Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті КП «Теплоенерго». Фактом приєднання споживача до умов договору є вчиненням споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема сплата рахунка за надану послуг та факт отримання послуг (п.2, 4 Договору). Відповдіно до п. 30 договору споживач вносить однією сумую плату за послугу, плату за абонентське обслуговування. Відповідно до п.п.3 п. 41. Договору споживач, крім іншого, зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором. Відповідно до п.п. 44, 45 вказаного договору Сторони несуть відповідальність за невиконання умов договору, відповідно д оцього договору або Закону. У разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01% суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100% загальної суми боргу. (а.с. 26 зворот-30).
Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідачів перед позивачем станом на грудень 2025 року складає в загальному розмірі 49 293, 81 грн., з яких: сума боргу за теплопостачання – 35 864, 93 грн., заборгованість по абонплаті – 1 694, 66 грн., заборгованість по загальнобудинковим потребам на опалення – 761, 62 грн., інфляційні збитки – 7 315, 16 грн., 3 % річних – 2 258, 71 грн., пеня - 1 398, 72 грн. (а.с. 13 – зворот - 26).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Статтею 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що виконавцем послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; з послуг з постачання гарячої води суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води.
Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КП «Теплоенерго» ДМР здійснює економічну діяльність, зокрема, з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, а також неспеціалізовану оптову торгівлю, вантажний автомобільний транспорт, технічні випробування та дослідження та будівництво житлових і нежитлових будівель. Тобто, створено з метою задоволення потреб населення та інших споживачів, незалежно від форм власності, в послугах централізованого постачання теплової енергії та гарячої води, а також обслуговування всіх інженерних мереж, споруд, вузлів тепломереж.
Згідно ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Відповідачі не виконували покладені на них за договором про постачання теплової енергії зобов`язання, у зв`язку із чим за відповідачами утворилась заборгованість за період з листопада 2017 року по грудень 2025 року в загальному розмірі 49 293, 81 грн.
Відповідно до ч. 2 ст. 7, ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначений обов`язок саме споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послу підготовлений виконавцем на основі типового договору. Обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг.
Згідно ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відсутність укладеного між сторонами договору не звільняє споживача обов`язку щодо оплати наданих йому послуг централізованого опалення, постачання гарячої води (підігріву питної води).
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.
Такі правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц.
Крім цього, у постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 712/8916/17 (14-448цс19) від 07 липня 2020 року висловлена правова позиція, відповідно до якої факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц та у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року (який діяв до 01 травня 2019 року) залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
Відповідно до п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV від 24 червня 2004 року споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно п.35 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21 серпня 2019 року, розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Відповідно до п.15 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09 листопада 2017 року, який введено в дію 01 травня 2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 року № 6-2951цс15.
Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами.
На підставі ст.19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Частиною першою ст.598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Положеннями ч.1 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Виходячи з юридичної природи правовідносин, що виникли між сторонами, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Суд також зазначає, що інфляційні втрати розраховані позивачем до 23 лютого 2022 року включно, що не порушує законодавство, зокрема постанову Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року про «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» відповідно до якої до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.
Така постанова діяла по 29 грудня 2023 року включно, а з 30 грудня 2023 року коло осіб, щодо яких діяла така заборона, обмежено тими, які проживають в територіальних громадах, що розташовані на територіях, на яких ведуться бойові дії (територіях можливих бойових дій, активних бойових дій, активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси) або тимчасово окупованих російською федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (до дати припинення можливості бойових дій, завершення бойових дій, завершення тимчасової окупації бо якщо нерухоме майно споживача було пошкоджено внаслідок воєнні (бойових) дій за умови інформування про такі випадки відповідного виконавця комунальної послуги (для послуги розподілу природного газу з урахуванням вимог Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Міністерства енергетики і та вугільної промисловості від 15 травня 2015 р. № 285). 
Таким чином, позивач не нараховував неустойку (пені), інфляційні збитки та проценти річних за період з 24 лютого 2022 по 30 грудня 2023 року, оскільки в інші періоди відповідачі не відносяться до вказаних категорій, обмеження для нарахування інфляційних збитків та 3% річних відсутні.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Враховуючи зазначені обставини та надані суду докази, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також те, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими, у повному обсязі доведеними з його боку, суд дійшов висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість в загальному розмірі 49 293, 81 грн., з яких: сума боргу за теплопостачання – 35 864, 93 грн., заборгованість по абонплаті – 1 694, 66 грн., заборгованість по загальнобудинковим потребам на опалення – 761, 62 грн., інфляційні збитки – 7 315, 16 грн., 3 % річних – 2 258, 71 грн., пеня - 1 398, 72 грн. 
Відповідно до ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2662, 40 грн. та поштові витрати у розмірі 160 грн.
Керуючись ст.ст. 3-5, 7, 10-13, 19, 23, 76-81, 141, 209, 210, 213, 228, 229, 258, 259, 263-265, 274, 280, 282 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позов Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по сплаті за теплопостачання – задовольнити.
Стягнути в солідарному порядку на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (ЄДРПОУ 32688148; місцезнаходження: просп. Слобожанський, 29, офіс 504, м.Дніпро, 49081) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (   ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), заборгованість по сплаті за теплопостачання за період з листопада 2017 року по грудень 2025 року в загальному розмірі 49 293, 81 грн. (сорок дев`ять тисяч двісті дев`яносто три гривні 81 коп.), з яких: сума боргу за теплопостачання – 35 864, 93 грн., заборгованість по абонплаті – 1 694, 66 грн., заборгованість по загальнобудинковим потребам на опалення – 761, 62 грн., інфляційні збитки – 7 315, 16 грн., 3 % річних – 2 258, 71 грн., пеня - 1 398, 72 грн.
Стягнути на користь Комунального підприємства «Теплоенерго» Дніпровської міської ради (ЄДРПОУ 32688148; місцезнаходження: просп. Слобожанський, 29, м. Дніпро, 49000) з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 (   ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), судовий збір в розмірі 2 662,40 грн. та поштові витрати в розмірі 160 грн., а всього 2 822, 40 грн. (дві тисячі вісімсот двадцять дві гривні 40 коп.)

Відповідач вправі подати до Центрального районного суду міста Дніпра письмову заяву про перегляд цього заочного рішення протягом тридцяти днів, починаючи з наступного за днем складення повного рішення, з правом на поновлення такого пропущеного строку в разі подання цієї заяви протягом двадцяти днів з дня вручення копії повного заочного рішення суду.
Повне рішення підписане 15 квітня 2026 року у день його складення і, починаючи з наступного за цим дня, набирає законної сили після спливу тридцяти днів, протягом яких може бути оскаржене позивачем до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги, а така само відповідачем з наступного за днем постановлення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя О.В. Колесніченко