ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року	справа № 380/1831/26	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ), Військової частини НОМЕР_4 (, АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, - 

встановив:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_4 , у якій просить суд: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_2 , оформлене листом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2026 № 288/1 про відмову ОСОБА_1 у звільненні з військової служби;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 розглянути по суті рапорт ОСОБА_1 від 07 грудня 2025 року про звільнення з військової служби за підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої та абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та прийняти рішення про звільнення.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 (далі - позивач), призваний на військову службу під час загальної мобілізації, проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 (далі - відповідач). 07.12.2025 позивач подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з необхідністю постійного догляду за матір`ю - особою з інвалідністю I групи (безстроково) та відсутністю інших осіб для здійснення такого догляду. Листом від 07.01.2026 № 288/1, отриманим 17.01.2026, відповідач відмовив у звільненні з підстав ненадання акта обстеження сімейного стану, затвердженого ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач вважає відмову протиправною та необґрунтованою, у зв`язку з цим звернуся до суду із цим позовом. 
Ухвалою судді від 3 лютого 2026 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою від 25 лютого 2026 року залучено до участі у справі як співвідповідача Військову частину НОМЕР_4 .
Ухвалою від 25 лютого 2026 року прийнято до провадження заяву про зміну предмета позову та зміну позовних вимог ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 , Військової частини НОМЕР_4 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.
З врахуванням заяви про зміну предмета позову здійснюється розгляд справи за наступними позовними вимогами:
- визнати протиправним та скасувати рішення Військової частини НОМЕР_2 , оформлене листом командира військової частини НОМЕР_2 від 07.01.2026 № 288/1 про відмову ОСОБА_1 у звільненні з військової служби; 
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_4 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Військова частина НОМЕР_2 ( далі - відповідач 1) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що позивач є військовослужбовцем, призваним під час мобілізації, на якого поширюється законодавство про проходження військової служби. Звільнення можливе виключно на підставах, визначених ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», за умови подання належних підтверджуючих документів. За результатами розгляду рапорту встановлено відсутність обов`язкових документів, зокрема акта обстеження сімейного стану, а також невідповідність поданих матеріалів вимогам нормативних актів. Крім того, наявні обставини свідчать про існування інших осіб, які можуть здійснювати догляд. Відтак висновок військової частини про відсутність правових підстав для звільнення є обґрунтованим. Додатково наголошено про те, що позивач вибув до іншої військової частини, у зв`язку з чим відповідач 1 не наділений повноваженнями вирішувати питання його звільнення.
Позивач подав до суду відповідь на відзив у якому зазначає про таке. Відповідач 1 фактично визнає, що єдиною підставою відмови у звільненні була відсутність акта обстеження сімейного стану, однак така вимога не передбачена ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а відомчі інструкції не можуть звужувати обсяг прав, встановлених законом. Подані позивачем докази (довідки МСЕК, ЛКК, про призначення компенсації по догляду, акт ОСББ) є належними та достатніми, проте відповідач 1 не надав їм правової оцінки, обмежившись формальними зауваженнями. При цьому позивач подав клопотання про проведення обстеження, а відповідач 1 згодом сам ініціював отримання відповідного акта, що свідчить про усвідомлення ним власного обов`язку та безпідставність первинної відмови. Посилання на «невідповідність форми» рапорту є проявом надмірного формалізму, оскільки рапорт містив усі необхідні відомості для перевірки. Додаткові доводи Відповідача щодо наявності інших родичів та сумнівів у довідці ЛКК не були підставою відмови на момент її прийняття, а тому є недопустимими, при цьому сама довідка є чинним і належним доказом. Факт призначення позивачу державної компенсації по догляду підтверджує встановлення компетентним органом обставин догляду та відсутності інших осіб. Отже, сукупність доказів підтверджує право позивача на звільнення, а відмова відповідача 1, що ґрунтується виключно на формальних підставах, є протиправною та підлягає скасуванню.
Військова частина НОМЕР_4 ( далі - відповідач 2) подала до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що згідно з статтею 26 Закону №2232-XII, звільнення з військової служби за сімейними обставинами можливе за умови доведення необхідності постійного догляду за особою з інвалідністю І-ІІ групи та відсутності інших осіб, здатних здійснювати такий догляд, що має підтверджуватися належними документами, визначеними Інструкцією №170. Відповідач посилається на дискреційні повноваження при прийнятті рішень, що передбачають право вибору між кількома правомірними варіантами, та зазначає, що суд не вправі підміняти такий розсуд, крім випадків, коли існує єдиний законний варіант дій. Разом з тим, спір стосується відмови військової частини НОМЕР_2 (лист від 07.01.2026 №288/1), тоді як військова частина НОМЕР_4 не розглядала рапорт позивача від 07.12.2025, не отримувала відповідних документів і не приймала жодних рішень щодо звільнення, а також не є правонаступником А3618. Відтак відсутні дії чи бездіяльність НОМЕР_4 , які могли б порушити права позивача, а вимоги щодо зобов`язання цієї частини звільнити позивача є передчасними та безпідставними.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
Відповідно до витягу з наказу військової частини НОМЕР_2 ( по стройовій частині ) від 30.11.2025 №343 позивач зарахований до списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. 
07 грудня 2025 року позивач подав рапорт про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої та абзацу 13 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Підставою для звільнення вказано необхідність здійснення постійного догляду за матір`ю, яка є особою з інвалідністю I групи з дитинства (безтерміново) та у зв`язку із відсутністю інших осіб, які б могли такий догляд здійснювати. До вказаного рапорту долучено: паспорт громадянина України ОСОБА_1 . ІД-картка № НОМЕР_6 , видана 12.10.2021 органом № 4652; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ; відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 02.12.2025 № 8292 ; Акт №29 від 02.12.2025 про фактичне місце проживання, складений комісіїю ОСББ « ІНФОРМАЦІЯ_1 »; Свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 видане 13.06.1996; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00055127351 від 03 грудня 2025 року; Паспорт громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_8 , виданий Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області 11.05.1999; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ; довідка до акта огляду МСЕК серії 10ААБ № 127434, видана 29.10.2012 Львівським обласним центром МСЕК Залізнична міжрайонна МСЕК; посвідчення серії НОМЕР_9 від 23.11.2009; довідка про отримання допомоги № 26030684770, видана 11.06.2025 Залізничним відділом соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної полії яки ЛМР; заява від 02.12.2025 ОСОБА_2 , посвідчена приватним нотаріусом за реєстровим номером 2863; свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_10 від 18.02.1999; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_11 від 10.06.2025; довідка до акта огляду МСЕК серії 10ААА №489421 від 09.08.2011; довідка ЛКК №35, видана 26.02.2025 за вихідним №35КНП «Новороздільська міська лікарня»; довідка №204 29.08.2023, видана командиром військової частини НОМЕР_12 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_12 від 04.05.2022 №4; рапорт/клопотання про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 .
Листом від 17 січня 2026 року № 288/1 військова частина НОМЕР_2 відмовила у звільненні позивача. Відмова мотивована тим, що до рапорту не долучений Акт обстеження сімейного стану військовослужбовця, затверджений керівником ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач 7.12.2025 подав до військової частини НОМЕР_13 рапорт у якому просив скерувати запит в ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою проведення обстеження сімейного стану військовослужбовця (солдата ОСОБА_1 ,), підтвердження відсутності інших членів сім`ї, які б могли здійснювати постійний догляд за матір`ю - ОСОБА_2 та складення відповідного Акту.
Відповідно до витягу з наказу військової частини НОМЕР_2 ( по стройовій частині ) від 29.01.2026 №30 позивача виключено зі тимчасово прибулого складу частини та всіх видів забезпечення та направлено для подальшого проходження служби до військової частини НОМЕР_4 .
Згідно з Актом перевірки сімейного стану військовослужбовця від 7.02.2026 проведено перевірку за адресою АДРЕСА_4 . В ході перевірки виявлено відсутність членів сім`ї першого ступеня споріднення крім військовослужбовця. Другого ступеня споріднення наявні: рідний брат ОСОБА_3 , (перебуває на військовій службі); рідна сестра ОСОБА_4 , ( є особою з інвалідністю П групи. Надана довідка №35 від 26.02.2025 року, видана ЛКК КНП «Новороздільська міська лікарня» про потреби постійного стороннього догляду яка не відповідає формі первинної облікової документації визначеній у наказі Міністерства охорони здоров`я № 407 від 09.03.2021). Установлено: факт необхідності здійснення постійного догляду підтверджено.
Позивач вважає такі дії відповідача щодо відмови у звільненні з військової служби протиправними, відтак звернувся із вказаним позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.
Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.
Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (Указ № 64/2022), затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (надалі строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними указами Президента України; воєнний стан в країні триває по теперішній час).
Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII "Про військовий обов`язок і військову службу", у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, (далі - Закон № 2232-XII) визначає правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною 6 ст. 2 Закону № 2232-ХІІ передбачені такі види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Відповідно до частини сьомої статті 26 Закону № 2232-XII звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється в порядку, передбаченому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Статтею 24 Закону № 2232-XII унормований початок, призупинення і закінчення проходження військової служби. Відповідно до частини третьої цієї статті закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Підстави та порядок звільнення з військової служби передбачені статтею 26 Закону № 2232-XII, а у частині четвертій цієї статті наведені підстави звільнення з військової служби військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, зокрема: під час дії особливого періоду (крім періоду дії воєнного стану) (пункт 1), під час воєнного стану (пункт 2).
Так, згідно з пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, звільняються з військової служби на підставах, під час дії воєнного стану: через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких визначається частиною дванадцятою цієї статті (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу).
Відповідно до п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-XII військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин на підставі, зокрема, необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я.
Зі змісту наведеної норми висновується, що для звільнення з військової служби у випадку необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, достатньою є наявність однієї з таких умов:
відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи;
інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.
Таким чином «відсутність інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи» означає реальну відсутність таких осіб, які фактично могли б здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю, яка цього потребує.
У випадку ж «юридичної наявності» інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи, які, при цьому, реально не можуть здійснювати постійний догляд за такою особою з об`єктивних причин (перебування у полоні, відбування покарання у місцях позбавлення волі, проходження військової служби, тощо), то така особа відсутня у розумінні приписів абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятою статті 26 Закону № 2122-IX (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 380/16966/24).
Наказом Міністра оборони України від 10.04.2009 №170 затверджено Інструкцію про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України (далі Інструкція №170). Додатком 19 до цієї Інструкції є Перелік документів, що подаються з Поданням до звільнення військовослужбовця з військової служби.
Підпункт 26 пункту 5 зазначеного Переліку визначає документи, які підтверджують наявність сімейних обставин або інших поважних причин, передбачених частиною дванадцятою статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", а саме, у разі необхідності здійснювати постійний догляд за одним із своїх батьків чи батьків дружини (чоловіка), який є особою з інвалідністю I чи II групи, за умови відсутності інших членів сім`ї першого чи другого ступеня споріднення такої особи або якщо інші члени сім`ї першого чи другого ступеня споріднення самі потребують постійного догляду за висновком медико-соціальної експертної комісії чи лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи:
документи, які підтверджують відповідні родинні зв`язки з цією особою (особами);
один із документів, що підтверджує відсутність в особи інших членів сім`ї першого ступеня споріднення (батьків, її чоловіка або дружини, дітей, у тому числі усиновлених) чи другого ступеня споріднення (рідних братів, сестер та онуків): один із документів, що підтверджує інвалідність особи першого чи другого ступеня споріднення, її потребу у постійному догляді та акт перевірки сімейного стану військовослужбовця із зазначенням інформація про наявність чи відсутність інших осіб, які здійснюють або можуть здійснювати такий догляд, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки;
один із документів, що підтверджує інвалідність особи, яка потребує догляду: довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, або копія посвідчення, яке підтверджує відповідний статус, або копія пенсійного посвідчення чи копія посвідчення, що підтверджує призначення соціальної допомоги відповідно до Законів України «Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю», «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю», в яких зазначено групу та причину інвалідності, або довідка для отримання пільг особами з інвалідністю, які не мають права на пенсію чи соціальну допомогу, за формою згідно з наказом Мінсоцполітики від 21 вересня 2015 року № 946;
висновок медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я, або витяг з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи за формою згідно з наказом МОЗ від 10 грудня 2024 року № 2067, про потребу в постійному догляді.
З матеріалів справи встановлено те, що 07 грудня 2025 року позивач звернувся з рапортом про звільнення з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої та абзацу 13 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Підставою для звільнення вказав потребу здійснювати постійний догляд за матір`ю, яка є особою з інвалідністю I групи з дитинства (безтерміново) та у зв`язку із відсутністю інших осіб, які б могли такий догляд здійснювати. До вказаного рапорту долучено: паспорт громадянина України ОСОБА_1 . ІД-картка № НОМЕР_6 , видана 12.10.2021 органом № 4652; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_1 ; відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 02.12.2025 № 8292 ; Акт №29 від 02.12.2025 про фактичне місце проживання, складений комісією ОСББ «Світанок»; Свідоцтво про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_7 видане 13.06.1996; повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00055127351 від 03 грудня 2025 року; Паспорт громадянина України ОСОБА_2 серії НОМЕР_8 , виданий Миколаївським РВ УМВС України у Львівській області 11.05.1999; довідка про присвоєння ідентифікаційного номера ОСОБА_2 ; довідка до акта огляду МСЕК серії 10ААБ № 127434, видана 29.10.2012 Львівським обласним центром МСЕК Залізнична міжрайонна МСЕК; посвідчення серії НОМЕР_9 від 23.11.2009; довідка про отримання допомоги № 26030684770, видана 11.06.2025 Залізничним відділом соціального захисту управління соціального захисту Департаменту гуманітарної полії яки ЛМР; заява від 02.12.2025 ОСОБА_2 , посвідчена приватним нотаріусом за реєстровим номером 2863; свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_10 від 18.02.1999; свідоцтво про смерть серії НОМЕР_11 від 10.06.2025; довідка до акта огляду МСЕК серії 10ААА №489421 від 09.08.2011; довідка ЛКК №35, видана 26.02.2025 за вихідним №35КНП «Новороздільська міська лікарня»; довідка №204 29.08.2023, видана командиром військової частини НОМЕР_12 ; витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_12 від 04.05.2022 №4; рапорт/клопотання про обстеження сімейного стану військовослужбовця ОСОБА_1 .
Листом від 17 січня 2026 року № 288/1 військова частина НОМЕР_2 відмовила у звільненні позивача. Відмова мотивована тим, що до рапорту не долучений Акт обстеження сімейного стану військовослужбовця, затверджений керівником ІНФОРМАЦІЯ_2.
З огляду на встановлені у справі обставини, суд робить висновок, що позивач, подаючи рапорт від 07 грудня 2025 року про звільнення з військової служби за сімейними обставинами, не виконав вимог нормативно-правових актів щодо належного документального підтвердження підстав для такого звільнення.
Зокрема, до рапорту не було долучено обов`язкового документа - акта обстеження сімейного стану військовослужбовця, затвердженого керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, який повинен містити відомості про наявність чи відсутність інших осіб, здатних здійснювати постійний догляд за особою з інвалідністю. Натомість подання лише рапорту (клопотання) про проведення відповідного обстеження не може вважатися належним та достатнім підтвердженням зазначених обставин .
Відтак, суд дійшов висновку, що відмова військової частини, викладена у листі від 17 січня 2026 року № 288/1, є правомірною, обґрунтованою та такою, що прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства України.
Щодо позовних вимог позивача про зобов`язання Військову частину НОМЕР_4 звільнити ОСОБА_1 з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини четвертої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», суд наголошує про таке.
Суд погоджується з аргументами військової частини НОМЕР_4 про те, що рапорт від 07.12.2025, на який посилається позивач, на розгляді вказаної військової частини не перебував та жодних документів з цього приводу до неї не надходило. Відтак, військова частина НОМЕР_4 не приймала жодних рішень щодо розгляду питання про звільнення позивача.
Крім того, військова частина НОМЕР_4 не є правонаступником військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим не несе відповідальності за дії чи рішення, прийняті останньою.
Разом з тим, як вбачається з витягу з наказу військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 29.01.2026 № 30 позивача виключено зі списків тимчасово прибулого складу частини та з усіх видів забезпечення, а також направлено для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_4 .
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач з метою реалізації права на звільнення з військової служби за сімейними обставинами повинен звернутися із відповідним рапортом та належними підтверджуючими документами саме до військової частини НОМЕР_4 . Відтак заявлені позовні вимоги у цій частині є передчасними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у задоволенні позов слід відмовити повністю.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

вирішив:
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - відмовити повністю.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович