Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м.Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м.Харків 
12 березня 2026 року №520/20578/23 
Харківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Лариси Мар`єнко, розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у судове засідання адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, 
В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просить суд:
- визнати протиправними дії Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області в особі його керівника Ізюмського міського голови ОСОБА_2 , які полягають в умисному привласненні належної ОСОБА_1 заробітної плати, шляхом внесення до платіжних документів завідомо недостовірної інформації та виплати належної мені заробітної плати "невстановленій особі", а також недопущення проведення службового розслідування за фактами привласнення належної ОСОБА_1 заробітної плати та не повернення до цього часу належної заробітної плати виплаченої за платіжною відомістю 15 на виплату заробітної плати за ІІ пол. вересня 2015 року платіжним дорученням №319 від 24.09.2015 року "невстановленій особі";
- стягнути на користь ОСОБА_1 з Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області заробітну плату у сумі 928,04 грн (дев`ятсот двадцять вісім грн 04 коп), без відрахування відповідних податків та зборів, яка підлягала виплаті на картковий рахунок згідно платіжної відомості №15 на виплату заробітної плати за ІІ пол. вересня 2015 року за платіжним дорученням №319 від 24.09.2015 року, а також компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати у сумі 1198,63 грн (одну тисячу сто дев`яносто вісім грн 63 коп), станом не серпень 2023 року (підлягає уточненню на час прийняття судового рішення), станом на червень 2025 року (дату можливого прийняття рішення Харківським окружним адміністративним судом судового рішення по даній справі №520/20578/23) становить 1570,24 грн (одна тисяча п`ятсот сімдесят грн 24 коп.);
- встановити судовий контроль за виконанням прийнятого судового рішення, шляхом зобов`язання відповідача Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області подати у встановлений судом термін звіт про виконання прийнятого рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в період з 04.05.2006 по 17.11.2015 року перебував у трудових відносинах з Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради, обіймаючи виборну посаду першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства. Станом на день звільнення відповідач не провів з позивачем повний розрахунок з виплати заробітної плати при звільненні. В ході судового розгляду справи №623/2864/16-а та №520/5527/21 позивач дізнався, що заробітна плата у сумі 928,04 грн, виплачена Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області за платіжною відомістю 15 та платіжним дорученням №319 від 24.09.2015 на картковий рахунок ОСОБА_3 не надходила. Вважаючи дії відповідача щодо безпідставної невиплати заробітної плати за ІІ половину вересня 2015 року та компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати, з урахуванням індексу інфляції, протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження у справі без виклику сторін у судове засідання за правилами статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.
Копія ухвали про відкриття провадження у справі надсилалась судом до електронного кабінету відповідача в ЄСІТС "Електронний суд" та отримана ним, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. 
В установлений судом строк, відповідач правом надіслати відзив на позовну заяву не скористався, заяву про визнання позову суду також не надсилав.
Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно до вимог ст.229 КАС України.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем обставини, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 , в період з 04.05.2006 по 17.11.2015 перебував у трудових відносинах з Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області.
Розпорядженням міського голови Ізюмської міської ради (по виконкому) від 04.05.2006 №098-К, позивача у зв`язку з затвердженням його кандидатури І сесією Ізюмської міської ради 5 скликання від 29.04.2006 року, призначено на посаду першого заступника міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.
Відповідно до рішення Ізюмської міської ради Харківської області від 12.09.2008 та розпорядження Ізюмського міського голови №134-к позивача звільнено з займаної посади 31.07.2008.
Розпорядженням по Виконавчому комітету Ізюмської міської ради від 11.09.2008 №175-к на виконання протесту міжрайонного прокурора Харківської області №1741 від 11.09.2008 скасовано розпорядження №134-к Ізюмського міського голови та поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово- комунального господарства з 01.08.2008.
12.09.2008 на виконання припису Ізюмського міжрайонного прокурора Харківської області №1742 від 11.09.2008 рішенням Ізюмської міської ради Харківської області 44 сесії 5 скликання №2551 ОСОБА_1 повторно звільнено з займаної посади першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства.
Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 року у справі №2005/1595/12, залишеним без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 11 грудня 2014 року, ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 31червня 2008 року, стягнуто на користь позивача середній заробіток, за час вимушеного прогулу з 31 липня 2008 року.
На виконання постанови Борівського районного суду Харківської області від 18.12.2012 розпорядженням Ізюмського міського голови №415 від 17.09.2015 року ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника Ізюмського міського голови з питань управління житлово-комунального господарства з 31 липня 2008 року.
Розпорядженням Ізюмського міського голови №520 від 17.11.2015 року ОСОБА_1 звільнено з займаної посади з 17 листопада 2015 року у зв`язку з закінченням строку повноважень Ізюмської міської ради 6 скликання. 
Позивач в позовній заяві зазначає, що у зв`язку з невиплатою станом на день звільнення (17.11.2015) заробітної плати змушений був неодноразово звертатися до суду з позовною заявою. Так, в ході розгляду адміністративної справи №623/2864/16-а та №520/5527/21 дізнався про не надходження на розрахунковий рахунок ОСОБА_3 заробітної плати, виплаченої Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради за платіжною відомістю 15 на виплату заробітної плати за ІІ половину вересня 2015 року у розмірі 928,04 грн та платіжним дорученням №319 від 24.09.2015 року.
Позивач звернувся до Ізюмського міського голови з заявою, в якій, з поміж іншого, просив повернути заробітну плату за платіжною відомістю 15 та платіжним дорученням №319 від 24.09.2015 року.
Однак, відповідь на заяву від відповідача не надійшла.
Вважаючи дії відповідача щодо невиплати належної заробітної плати за вересень 2015 року разом з компенсацією втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків її виплати протиправними, а свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.
За статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану суму.
Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Відповідно до правової позиції, наведеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі №910/4518/16 та у постанові №620/1982/19 від 22 січня 2020 року, за змістом приписів статей 94, 116, 117 КЗпП і статей 1, 2 Закону України від 24 березня 1995 року №108/95-ВР "Про оплату праці" середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати.
Верховний Суд зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. В разі невиконання такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність.
Відповідно ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
У постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року по справі №821/1083/17 зазначено, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статті 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.
При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).
Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2020 року по справі №810/451/17, в якій зазначено, що належними звільненому працівникові сумами необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо). 
Верховний суд по справі №21-1765а15 зазначив, що не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.
Судом з матеріалів справи встановлено, що виконавчим комітетом Ізюмської міської ради Харківської області, на виконання судового рішення постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.09.2016 у справі №623/5338/15-а, надано довідку від 25.01.2016 №296 розрахунок заробітної плати ОСОБА_3 , зокрема, за вересень 2015 року. Так, за 8 днів вересня 2015 року нараховано 1200,33 грн (оклад - 967,55 грн, ранг - 32,73 грн, вислуга років -200,05 грн.). Утримано податки та обов`язкові платежі у відповідності до Податкового кодексу України та Закону України "Про загальнообов`язкове держане соціальне страхування": ЄСВ 61,1% - 73,22 грн, ПДФО 15% - 169,07 грн, військовий збір 1,5% - 18,00 грн. До видачі 928,04 грн (перераховано на картковий рахунок 25.09.2015 року за платіжним дорученням №319).
Разом з тим, позивач в позовній заяві стверджує, що кошти у розмірі 928,04 грн, нараховані відповідно до платіжної відомості №15 за платіжним дорученням від 24.09.2015 №319 на його розрахунковий рахунок не надійшли.
Листом ПАТ "Мегабанк" від 26.02.2016 №13-1645, на лист міського голови Ізюмської міської ради Харківської області про надання інформації щодо перерахування заробітної плати ОСОБА_1 , повідомлено, що 09.11.2015 року та 26.11.2015 згідно наданих до Банку відомостей нарахування заробітної плати та умов Договору, було здійснено зарахування заробітної плати, зокрема, на рахунок № НОМЕР_1 , який відповідав реєстраційному номеру облікової картки платника податків особи, яка є клієнтом банку. До ПАТ "Мегабанк" від Ізюмської міської ради Харківської області, надійшов лист №356 від 29.01.2016 року про те, що відомості нарахування заробітної плати, на підставі яких здійснено зарахування грошових коштів 09.11.2015 року та 26.11.2015 року, були надані банку із технічними помилками. Внаслідок зазначених помилок у відомостях, грошові активи, які належали гр. ОСОБА_1 були зараховані на рахунок іншої особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер рахунку якої, було зазначено у відомостях для отримання цих коштів. 
01.02.2016 року, на підставі вищевказаного листа Ізюмської міської ради Харківської області, відповідні грошові кошти були перераховані банком на рахунок ОСОБА_1 .
Харківський окружний адміністративний суд в рішенні від 24.03.2023 року у справі №520/5527/21, яке набрало законної сили 25.04.2023 року, цитуючи висновок експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертизім.засл.проф. М.С.Бокаріуса від 17.08.2022 №30215/17064-17068, складеного за результатами проведеної судової економічної експертизи щодо правильності обрахунку заробітної плати ОСОБА_1 за період вересень 2015-жовтень 2015 рік вказав: "Загальна сума до виплати за вересень - жовтень 2015 складала - 10863,63 грн. (5943,31+4920,32). Із цієї суми раніше Виконавчим комітетом виплачено 7860,86грн. (928,04 та 6932,82). Загальна сума перерахунку до виплати склала - 3002,77грн. (10863, 63 - 7860,86) і була зарахована на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 10.10.2016 року.".
Відповідно до частини 4 статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Враховуючи вищевикладене, заробітна плата за ІІ половину вересня 2015 року, нарахована відповідачем відповідно до платіжної відомості №15 у розмірі 928,04 грн за платіжним дорученням №319 від 24.09.2015, яке внаслідок технічних помилок вчасно не було зараховано на розрахунковий рахунок позивача, виплачена відповідачем і зарахована на розрахунковий рахунок ОСОБА_1 10.10.2016 року, що підтверджується вказаним рішенням суду.
Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання протиправними дій відповідача щодо нарахування та виплати заборгованості із заробітної плати за ІІ половину вересня 2015 року у розмірі 928,04 грн за платіжним дорученням №319 від 24.09.2015, стягнення вказаної суми на користь позивача, не підлягають задоволенню.
Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини заробітної плати, в зв`язку з порушенням строки її виплати у сумі 1198,63 грн, суд зазначає таке.
Судом встановлено, що заробітна плата за ІІ половину вересня 2015 року у розмірі 928,04 грн виплачена позивачу 10.10.2016 року, тобто з порушенням строків її виплати.
Згідно ст.34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до ст.2, 4 та 5 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159,компенсація громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі - компенсація) проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з 1 січня 2001 року.
Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.
Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу.
При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається.
Сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Індекс споживчих цін за період не виплати грошового доходу з вересня 2015 року по жовтень 2016 року (дата виплати заробітної плати на розрахунковий рахунок позивача) становить 112,8 = (98,7х102,0х100,7х112,4), де: 98,7 індекс споживчих цін за жовтень 2015 року, 102,0 індекс споживчих цін за листопад 2015 року, 100,7 індекс споживчих цін за грудень 2015 року, 112,4 індекс споживчих цін за 2016 рік.
Величина приросту індексу споживчих цін за жовтень 2015 – жовтень 2016 року становить 12,8 =(112,8-100).
Сума компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строку виплати, яка підлягала до виплати на рахунок позивача у вересні 2015 року, склала 118,79 грн = (928,04 х12,8/100), де: 928,04 грн – сума заробітної плати позивача, яка виплачена з затримкою терміну виплати; 12,8 – індекс інфляції за спірний період.
Зважаючи на встановлені у справі обставини, з огляду на приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за ІІ половину вересня 2015 року у розмірі 928,04 грн за платіжним дорученням №319 від 24.09.2015 та зобов`язання Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 118,79 грн.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог у обраний судом найбільш ефективний спосіб.
Стосовно заявленого позивачем клопотання про встановлення судового контролю за виконанням рішення шляхом зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк після набрання чинності рішення звіт про виконання судового рішення суд зазначає наступне.
Згідно з приписами частин 1 та 2 статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
У даному випадку у суду на цей час відсутні підстави вважати, що відповідачем не буде виконано судове рішення, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання.
Витрати зі сплати судового збору не підлягають розподілу, оскільки позивач звільнений від його сплати на підставі пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір".
Керуючись ст.ст.19, 139, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області (пл.Центральна, буд.1, м.Ізюм, Харківська область, 64309, код ЄДРПОУ 04058806) про визнання дій протиправними та стягнення коштів – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за ІІ половину вересня 2015 року у розмірі 928,04 грн за платіжним дорученням №319 від 24.09.2015.
Зобов`язати Виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини заробітної плати в зв`язку з порушенням строків виплати у розмірі 118 (сто вісімнадцять) гривень 79 копійок.
В задоволенні іншої частини позовних вимог, - відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 з 24 лютого 2022 року був введений воєнний стан на території України, у зв`язку з бойовими діями на території м.Харків та Харківської області, повний текст рішення складено 12 березня 2026 року.

Суддя Лариса МАР`ЄНКО