ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

17 березня 2026 року	Справа № 160/6442/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Рянської В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в місті Дніпрі у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , подана його представником – адвокатом Ковалем Олександром Володимировичем, до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій позивач просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045550027271 від 23.12.2024;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до загального страхового стажу ОСОБА_1 період здійснення підприємницької діяльності з 14.08.1995 до 31.12.1997, з 01.01.2000 до 31.03.2000, з 01.01.2002 до 31.12.2003, та здійснити призначення пенсії з моменту настання права, тобто з 11.08.2024.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вперше за призначенням пенсії позивач звернувся 25.10.2024. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області за результатами розгляду його заяви було прийнято рішення № 045550027271 від 31.10.2024 про відмову у призначенні пенсії. 18.12.2024 позивач повторно звернувся із заявою про призначення пенсії, до заяви додав трудову книжку серії НОМЕР_1 з внесеними виправленнями. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045550027271 від 23.12.2024 йому було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Спірні періоди здійснення позивачем підприємницької діяльності не зараховано до його страхового стажу у зв`язку з відсутністю довідки Пенсійного фонду України про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. Позивач вважає оскаржуване рішення протиправним і таким, що підлягає скасуванню, оскільки з урахуванням періоду підприємницької діяльності, він має достатній страховий стаж, що підтверджується поданими із заявою про призначення пенсії документами. Позивач не має можливості надати довідку Пенсійного фонду України про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, про яку зазначено в оскаржуваному рішенні. Зазначає, що до 01.01.2024 під час призначення пенсії враховується трудовий стаж, а не страховий.
Ухвалою суду від 04.03.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи, витребувано докази у відповідача, які постановлено надати суду у строк для подання відзиву.
Копія ухвали суду про відкриття провадження у справі вважається врученою відповідачу 05.03.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа. 
Станом на час розгляду справи від відповідача до суду відзив не надійшов. Відповідно до частини 6 статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі також КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 
Витребувані докази від відповідача до суду не надійшли як і повідомлення про неможливість їх подання. 
За змістом частини дев`ятої статті 80 КАС України у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами.
Зважаючи на те, що відповідача було належним чином повідомлено про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву відповідач не скористався, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов таких висновків.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком 25.10.2024. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області № 045550027271 від 31.10.2024 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
18.12.2024 позивач повторно звернувся за призначенням пенсії за віком. За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення № 045550027271 від 23.12.2024 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 31 рік. У рішенні зазначено, що страховий стаж заявника становить 28 років 09 місяців 12 днів. Відповідно до витягу з ЄРС для ФОП заявник здійснює підприємницьку діяльність з 14.08.1995. До страхового стажу не зараховано періоди роботи з 14.08.1995 до 31.12.1997, з 01.01.2000 до 31.03.2000, з 01.01.2002 до 31.12.2003, оскільки відсутня довідка Пенсійного фонду України про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Згідно з розрахунком страхового стажу позивача (формою РС-право) до страхового стажу зараховано такі періоди: 04.04.1983-08.04.1983, 04.08.1983-10.06.1986 (військова служба строкова), 01.09.1986-26.06.1992 (навчання), 28.08.1992-01.08.1994, 01.01.1998-31.12.1999, 01.04.2000-31.12.2001, 01.01.2004-30.11.2007, 01.01.2013-31.12.2013, 01.01.2015-31.12.2015, 01.03.2016-29.02.2020, (ФОП (карантин 01.03.2020-31.05.2020, Закон № 533-ІХ), 01.06.2020-31.08.2024.
Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В01 № 063088 ОСОБА_1 було зареєстровано як фізичну особу-підприємця 14.08.1995 виконавчим комітетом Бердянської міської ради Запорізької області.
На лист позивача від 28.11.2024 щодо надання довідки про систему оподаткування та сплату податків за період 1999-2003 рр. листом Головного управління ДПС у Запорізькій області № 53179/6/08-01-24-03-04 від 18.12.2024 повідомлено, що ОСОБА_1 як фізична особа-підприємець перебував на податковому обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області, Бердянська ДПІ з 14.08.1995 до 10.12.2012, з 11.12.2012 перебуває на обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, Соборна ДПІ. Зазначено, що терміни зберігання деларацій, що відображають звітність усіх платників податків, документів, особових рахунків становить 5 років. З 01.02.2013 податкова звітність платників податків зберігається в базах даних інформаційно-телекомунікаційних систем контролюючого органу. Враховуючи зазначене, немає можливості надати запитувану інформацію за період 1999-2003 рр.
Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області № 0800-0504-8/2100 від 07.02.2025 на запит представника позивача повідомлено, що ОСОБА_1 було взято на облік як фізичну особу-підприємця в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області (м. Бердянськ) 15.08.1995. До Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області переведено 27.11.2012. У листі зазначено періоди, за які за даними Реєстру застрахованих осіб наявні звіти по фізичній особі-підприємцю (відсутні спірні періоди з 14.08.1995 до 31.12.1997, з 01.01.2000 до 31.03.2000, з 01.01.2002 до 31.12.2003). Повідомлено про відсутність можливості підтвердити сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України за період з 15.08.1995 до 31.12.2003 у зв`язку з тим, що звітність та облікові картки перебувають на тимчасово окупованій території м. Бердянськ Запорізької області. Відповідно до даних картки особового рахунку платника за період з 2004 р. до 2007 р. діяльність здійснювалася за спрощеною системою оподаткування (єдиний податок), страхові внески сплачувалися з 01.01.2004 до 30.11.2007.
До позовної заяви додано копію витягу з податкової декларації ОСОБА_1 за 2001 рік з інформацією про отриманий чистий дохід від підприємницької діяльності (декларація зареєстрована в державній податковій інспекції 18.01.2002), копії звітів суб`єкта малого підприємництва – фізичної особи – платника єдиного податку ОСОБА_1 за І квартал 2002 року, ІV квартал 2002 року, І квартал 2003 року, ІІ квартал 2003 року, ІІІ квартал 2003 року, які не містять інформацію про їх реєстрацію у державній податковій інспекції, копії виданих ОСОБА_1 свідоцтв про сплату єдиного податку № 684504 від 12.02.2002, серії Б № 361644 від 25.12.2003, копії квитанцій про сплату ОСОБА_1 єдиного податку (за 2002 рік: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень; за 2003 рік: січень, лютий, березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень, жовтень, листопад, грудень; за січень 2004 року).
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Надане вищевказаною статтею право деталізоване у Законі України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII) та Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).
Частиною 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 встановлено, що починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - не менше 31 року.
Згідно з ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Наведене кореспондується положенням ч. 2 ст. 24 Закону № 1058-IV, за якими страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Частинами 1, 2 статті 21 Закону № 1058-IV передбачено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування.
Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; податкових органів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.
На кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки.
Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.
Пунктом 1 частини другої статті 22 Закону № 1058-IV визначено, що відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для: підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; обчислення страхових внесків; визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом; визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом; надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»; надання страховикам, що здійснюють страхування довічних пенсій; надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду; обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.
Згідно з підпунктом 1 пункту 3-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:
з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;
з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).
Пунктом 4 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993, передбачено, що періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності зараховуються до стажу роботи за умови підтвердження документами про сплату страхових внесків (платіжними дорученнями, квитанціями установ банків, документами, що підтверджують поштовий переказ, інформацією Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (за наявності), а періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, фіксованого податку, спеціального торгового патенту підтверджуються свідоцтвом про сплату єдиного податку; спеціальним торговим патентом; документами про сплату єдиного податку, фіксованого податку, придбання спеціального торгового патенту (за наявності платіжних доручень, квитанцій установ банків, документів, що підтверджують поштовий переказ). Періоди провадження фізичною особою підприємницької діяльності можуть підтверджуватися даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, встановлено, що період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу. Для підтвердження періоду здійснення підприємницької діяльності до 01 січня 2004 року можуть прийматись інші документи про сплату страхових внесків. Періоди підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, можуть зараховуватись до страхового стажу також на підставі свідоцтва про сплату єдиного податку або спеціального торгового патента, або патента про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування.
Відповідно до норм законодавства, яке регулює спірні правовідносини, сплата страхових внесків до 01 липня 2000 року підтверджується довідкою Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року довідкою із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.
Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків.
Відповідно до підпункту 2.2.3 пункту 2.2 розділу 2 Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003, застрахованими особами є фізичні особи – суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).
Указом Президента України «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» від 03.07.1998 р. № 727/98 (у редакції Указу Президента України від 28.06.1999 р. № 746/99) було установлено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності запроваджується для таких суб`єктів малого підприємництва: фізичних осіб, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і у трудових відносинах з якими, включаючи членів їх сімей, протягом року перебуває не більше 10 осіб та обсяг виручки яких від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за рік не перевищує 500 тис. гривень (пункт 1).
Відповідно до пункту 2 Указу суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку. Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа, яка сплачує єдиний податок, звільняється від обов`язку нарахування, відрахування та перерахування до державних цільових фондів зборів, пов`язаних з виплатою заробітної плати працівникам, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї. Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України. Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням. 
В оскаржуваному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045550027271 від 23.12.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком зазначено, що до страхового стажу позивача не зараховано періоди з 14.08.1995 до 31.12.1997, з 01.01.2000 до 31.03.2000, з 01.01.2002 до 31.12.2003, оскільки відсутня довідка Пенсійного фонду України про сплату внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Під час прийняття вказаного рішення пенсійним органом враховано періоди підприємницької діяльності позивача, за які підтверджено сплату страхових внесків.
У матеріалах справи наявні докази на підвердження періодів ведення позивачем підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування та сплатою єдиного податку з 01.01.2002 до 31.12.2003, отже наявні підстави для зобов`язання відповідача зарахувати вказаний період до страхового стажу позивача для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
З огляду на відсутність інформації з відповідними доказами щодо ведення позивачем підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування за періоди з 14.08.1995 до 31.12.1997, з 01.01.2000 до 31.03.2000, суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх зарахування до страхового стажу позивача для визначення права на призначення пенсії.
При цьому, визначальною обставиною є саме непідтвердження застосування спрощеної системи оподаткування за вказані періоди, а не сплати внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, оскільки умова сплати страхових внесків (єдиного внеску) застосовується до періоду ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування з 01.07.2000 до 31.12.2017.
Відповідачем не наведено жодних порушень з боку позивача, які б відповідно до чинного законодавства стали підставою для незарахування до страхового стажу періоду провадження ним підприємницької діяльності з 01.01.2002 до 31.12.2003.
Протиправно не зарахувавши вказаний період провадження позивачем підприємницької діяльності до його страхового стажу, відповідач передчасно дійшов висновку про відсутність необхідного страхового стажу у позивача та відмовив у призначенні пенсії за віком. Тому суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045550027271 від 23.12.2024.
Відповідно до частин 1, 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України).
У випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може зобов`язати відповідача – суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
З метою ефективного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2002 до 31.12.2003, та повторно розглянути його заяву від 18.12.2024 про призначення пенсії, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
З системного аналізу матеріалів справи, наведених норм законодавства, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.
Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується квитанцією № 2062-5438-1238-0602 від 26.02.2025.
Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору за подання до суду позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 2, 9, 77, 90, 139, 243-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області № 045550027271 від 23.12.2024 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області:
- зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період провадження підприємницької діяльності з 01.01.2002 до 31.12.2003;
- повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 18.12.2024 та прийняти рішення у встановленому порядку відповідно до вимог законодавства, з урахуванням наданої судом у цьому рішенні правової оцінки.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, код ЄДРПОУ 21910427.
Повний текст рішення складено 17.03.2026.

Суддя В.В. Рянська