Справа № 211/5559/19
Провадження № 1-кп/211/41/26
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 
учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 
потерпілого ОСОБА_4 
обвинуваченого ОСОБА_5 
захисника ОСОБА_6 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №33 в місті Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019040720000649 від 05.05.2019 року, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, має на утриманні доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживає АДРЕСА_2 , раніше не судимий, 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121КК України, - 
ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом, 05.05.2019 року приблизно в 01.30 годині, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 вийшли з магазину «Продукти №92» ТОВ «АТБ МАркет», який розташований по вул.. Водоп`янова, 9 в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу, та йшли в напрямку будинку №6 вказаної вулиці, де назустріч їм проходили раніше не знайомі особи ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В цей момент, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_5 спричинив удар рукою, зжатою в кулак, в область обличчя ОСОБА_8 . Від отриманого удару останній, ледь тримаючись на ногах, з метою уникнення падіння схопився за ОСОБА_5 , та спричинив йому удар в область обличчя і відштовхнув назад від себе на ОСОБА_4 , з яким у ОСОБА_5 продовжився конфлікт та бійка. В цей момент ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з місця події зникли. Після того, як між ОСОБА_4 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 конфлікт було вичерпано, вони розійшлися в різних напрямках. Після цього ОСОБА_5 виявив відсутність своєї сумки, тому у нього виник намір повернутись до ОСОБА_4 та ОСОБА_8 з метою повернення свого майна. Наздогнавши ОСОБА_4 та ОСОБА_11 біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_12 почав вимагати у останніх повернення його майна, на що вони повідомили про те, що його майна у них немає. В цей же момент підійшли ОСОБА_9 , ОСОБА_10 разом з ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , яких вони покликали на допомогу.
Надалі, ОСОБА_13 на грунті раптово виниклих неприязних відносин, рукою зжатою в кулак, спричинив один удар ОСОБА_4 в область обличчя, після чого між ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , з одного боку та ОСОБА_4 і ОСОБА_8 з іншого боку. Почалась бійка, в ході якої у ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 виник спільний злочинний намір, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_4 групою осіб. Взаємно доповнюючи один одного в цих діях, з мотивів неприязні до нього, розуміючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень, об`єднавши свої зусилля, ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_5 , знаходячись за будинком АДРЕСА_3 , умисно, цілеспрямовано, кожен зі значною силою нанесли невстановлену кількість ударів руками та ногами ОСОБА_4 в життєво-важливі органи людини- в область обличчя та тулубу, а саме грудної клітини в область черевної порожнини останнього, який в цей момент знаходився в положенні лежачи на асфальті, в результаті чого потерпілий втратив свідомість та отримав тілесні ушкодження у вигляді розриву жовчного міхура, гематоми малого та великого сальника, які, згідно висновку експерта №798 від 19.06.2019 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3 «к» «правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України 17.01.1995р.№6.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду показав, що 05.05.2019 року, вночі, після 12, вони йшли в магазин за цигарками в АТБ, були напідпитку, назустріч йшли 3 чоловіка, він не пам`ятає хто кинувся на ОСОБА_15 , з`явилась куча людей, почали бити, прийшов до тями в лікарні. Раніше обвинувачених він не знав, перший ударив ОСОБА_16 в обличчя товариша, він ОСОБА_16 наздогнав в вдарив, а останній почав бити потерпілого ногами. Ніхто нікому нічого не говорив, окрім нецензурної лайки. Коли його тримали за руки і ноги, ОСОБА_16 лазив по карманам, ОСОБА_17 також бив. Били по усім частинам тіла. Всього було 8 чоловік, які його били. Все тривало хвилин 40. Без тями його забрали до лікарні, де він знаходився 2 тижні. В живіт бив лише ОСОБА_16 , а ОСОБА_17 бив по рукам та обличчю. Коли він наздогнав ОСОБА_16 , збив його з ніг і почав бити по обличчю, поки не прибігла топа, чоловік 7, і почали його бити. В основному наносив удари ОСОБА_16 . Коли його тримали, забрали телефон, він просив викликати швидку. Товариш йому сказав, що швидку викликала жінка з ларька. ОСОБА_18 також бив по обличчю, рукам, ногам, здається зірвав сумку, і тримав, коли грабували.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 суду показав, що вони з ОСОБА_18 зустрілись, випили пива, йшли до АТБ, назустріч йшли 2 чоловіка, почалась словесні перепалки, у одного побачив ніж, відбіг. ОСОБА_19 почав з ним битися. Назустріч йшли раніше не знайомі, вони перші агресивно почали себе поводити. Вони пройшли назустріч один одному, потім ті хлопці їх окликнули. Коли один ударив ОСОБА_18 , другий дістав щось, воно блистіло, він подумав, що це ніж, і відбіг метрів на 5, а потім повернувся, вони вже не бились, говорили про сумку, підійшли ще хлопці, і він пішов. Конфлікт був 3-4 хвилини, ні на ком не бачив ушкоджень. По дорозі ще зустріли ОСОБА_20 , йшли втрьох, ОСОБА_20 також відбіг, коли побачив ніж. 
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 суду показав, що він спав, почув шум, вийшов на вулицю, бачив, як ОСОБА_17 голосно розмовляв з високим хлопцем. Він пішов одягнутися, а коли вийшов, побачив побитого, він його не знав, він був в крові. Коли він прийшов, то всі розходились, бійки не було. Там були також ОСОБА_17 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 – це товариші. Він бачив, як високий вдарив ОСОБА_17 , у ОСОБА_18 обличчя було роздерте, він зрозумів, що від бійки.
Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_9 суду показав, що в травні 2019 року він зустрів ОСОБА_18 з ОСОБА_22 , та пішли в районі 6 будинку. Мимо них пройшли потерпілі, один з потерпілих по плечу ОСОБА_23 , і сказав, кого ви хотіли побити. Лагода почав з ним битися, а інший дістав ніж, почав махати ножем, вони відійшли в бік, після чого він поклав ніж та пішов до тих, що билися. ОСОБА_19 пішов в бік ОСОБА_24 , ті хлопці пішли за ним, вони також пішли за ними. ОСОБА_25 стояв вже побитий, вони розмовляли, вони сказали, відпустіть пацана. З повороту вийшли знайомі ОСОБА_17 і ОСОБА_16 . Вияснили, що у ОСОБА_18 зникла сумка, попросили повернути сумку, ті хлопці сказали, що нічого не брали. Він пішов шукати сумку, знайшов, приніс, там не було телефону та гаманця з документами. Він пішов шукати гаманець, коли повернувся, то потерпілий, що вище вже сидів на сходах з синцем під оком. Він знайшов гаманець, хлопці пішли, лишились він, ОСОБА_18 та ще хтось. Вони попросили у перехожого телефон, викликали швидку потерпілому та пішли. З ОСОБА_18 вони проживають в одному будинку. Він особисто бачив, як потерпілий зацепив ОСОБА_18 , той, що вище. ОСОБА_18 бився з тим, що вище. Коли була потасовка, він знаходився поряд. Коли почалась розмова за сумку, він пішов шукати сумку. Більше він не бачив, щоб хтось когось бив. Тілесні ушкодження були у більшого потерпілого - синець під оком, і у ОСОБА_18 . Потерпілий сказав, що йому погано і вони викликали швидку допомогу. Лагода с потерпілим бились стоячи, руками в обличчя. 
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину за ч.2 ст.121 КК України не визнав, суду показав, що коли вони йшли з ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , якісь хлопці йшли їм на зустріч, їх було двоє, вони пройшли, хлопці почали кричати щось. Була бійка. Він бився з ОСОБА_26 , бив ОСОБА_26 по обличчю кулаком, не більше 5 ударів. ОСОБА_27 дістав ніж та пішов на ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , вони втекли, ОСОБА_27 побіг за ними, потім повернувся і бійка продовжилась між ним, ОСОБА_26 та ОСОБА_27 . Вони забрали сумку, потім заспокоїлись, столи разом пили пиво та спілкувались. Він виявив, що його сумка відсутня, запитав де сумка, йому відповіли, що сумка вже поїхала, і її не буде, якщо бажаєте, викупляйте. Потім підійшли хлопці чоловік 5-6, вони розмовляли, щоб повернули сумку. ОСОБА_20 знайшов сумку на дереві, позвав його, з сумки все висипалось, вони збирали речі в метрах 20 від хлопців. Поки шукали речі, він не бачив, що там відбувалось. Коли зібрали всі речі вже всі розійшлись. Він лишився з ОСОБА_20 та ще одним хлопцем. Побачили на сходах сидів потерпілий у крові, вони викликали йому швидку допомогу. Із всіх хлопців, що підійшли, він раніше знав лише ОСОБА_16 . 
За клопотанням сторони обвинувачення судом були досліджені письмові докази, які були зібрані під час досудового розслідування, а саме:
Протокол прийняття заяви потерпілого ОСОБА_4 , згідно якої зазначено, що невстановлені особи із застосуванням фізичної сили, яка є небезпечною для життя та здоров`я, відкрито заволоділи мобільним телефоном, чим спричинили майновий збиток (т.2 а.с.216).
Протокол огляду місця події від 05.05.2019 року, на території з асфальтним покриттям, яка розташована поряд з магазином «АТБ маркет» по вул.. Водоп`янова,9 в Довгинцівському районі м.Кривого Рогу, з фото таблицею (т.2 а.с.217-218)
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімком від 07.05.2019 року, де ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_13 , як чоловіка, який першим наніс удар, та який з лівої кишені штанів викрав мобільний телефон (т.2 а.с.219-221)
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 07.05.2019 року, де потерпілий ОСОБА_4 впізнав ОСОБА_14 , як чоловіка, що наносив руками зжатими в кулак та ногами удари в область голови, тулуба, живота (т. 2 а.с. 222-224) 
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, де ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_14 , як чоловіка, що відкрито заволодів мобільним телефоном (т.2 а.с.225-227)
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, де потерпілий ОСОБА_8 впізнав ОСОБА_13 , як чоловіка, який спричинив тілесні ушкодження руками та ногами (т.2 а.с.228-230)
Висновок експерта №798 від 19.06.2019року (т. 2 а.с. 231-233), де згідно висновків: 
Питання 1: який характер та у які частини тіла було нанесено удари ОСОБА_4 .?
Відповідь: у нього малися синці та садно обличчя, струс головного мозку, садно грудної клітини, закрити травма живота: розрив жовчного міхура з послідуючим його видаленням, гематоми по малому та великому сальнику. Гемоперітоніум
Питання 2: Яка кількість та в які частини тіла було нанесено удари ОСОБА_4 .?
Відповідь: визначити кількість нанесених ударів не представляється можливим, тому що в представлених медичних документах не вказана кількість тілесних ушкоджень. Тілесні ушкодження у потерпілого малися в області голови, обличчя, грудної клітини, в області черевної порожнини.
Питання 3: Яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень кожного окремо та в сукупності:
Відповідь: за своїм характером виявлені садна грудної клітини відносяться до Легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. П.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р №6.
За своїм характером виявлені синці, садна обличчя, струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3 тижнів. П.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
За своїм характером виявлена закрита травма живота:розрив жовчного міхура, гематоми малого та великого сальника відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3. «к» «правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р №6.
Тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета(предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, якими могли бути як озброєна, так і неозброєна рука, взута нога, або інший предмет з такими ж властивостями; синці за механізмом удар(удар-стиснення); садна –тертя – ковзання.
Питання 4: чи могли тілесні ушкодження виникнути в результаті падіння з власного зросту:
Відповідь: виникнення всіх тілесних ушкоджень при одноразовому падінні з височини власного зросту виключається. Давність виявлених ушкоджень (дані медичних документів) може відповідати 05.05.2019 року. 
Протокол проведення слідчого експерименту від 24.06.2019 року за участі потерпілого ОСОБА_8 , в присутності понятих (т.2 а.с. 238-242)
Протокол проведення слідчого експерименту від 24.06.2019 року за участі потерпілого ОСОБА_4 , в присутності понятих (т.2 а.с.243-248)
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.07.2019 року, де потерпілий ОСОБА_4 впізнав обвинуваченого ОСОБА_5 , як зачинщика даної ситуації, та через якого виникла дана ситуація, щодо спричинення йому тілесних ушкоджень (т.3 а.с. 1-3)
Висновок експерта №1046 від 29.07.2019 року, де згідно висновків:
1 питання: який характер, локалізація та механізм утворення тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?
Відповідь: у нього малися синці навколо очей, садно в області правого вуха, струс головного мозку, садно пахової області ліворуч, закрита травма живота: розрив жовчного міхура з послідуючим його видаленням, гематоми малого та великого сальника. Гемоперітоніум.
Тілесні ушкодження виникли від дії тупого твердого предмета(предметів) з обмеженою травмуючою поверхнею, за механізмом синці удар (удар-стиснення); садна –тертя – ковзання.
2 питання: скільки прикладень фізичної сили малося до ОСОБА_4 та куди саме: 
Відповідь: визначити кількість нанесених ударів не представляється можливим, тому що в представлених медичних документах не вказана кількість тілесних ушкоджень
3 питання: Яка ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у ОСОБА_4 кожного окремо та в сукупності?
Відповідь: за своїм характером виявлене садно грудної клітини відноситься до Легких тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки. П.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р №6.
За своїм характером виявлені синці, садно обличчя, струс головного мозку відносяться до Легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3 тижнів. П.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
За своїм характером виявлена закрита травма живота: розрив жовчного міхура, гематоми малого та великого сальника відносяться до Тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. П.2.1.3. «к» «правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р №6.
4 питання: яка давність виникнення тілесних ушкоджень виявлених у ОСОБА_4 ?
Відповідь: давність виявлених ушкоджень (дані медичних документів) може відповідати 05.05.2019року.
5 питання: чи могли тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_4 , утворитись при механізмі, вказаному ним самим під час проведення слідчого експерименту 24.06.2019 року?
Відповідь: тілесні ушкодження у потерпілого ОСОБА_4 могли виникнути при механізмі, вказаному самим потерпілим під час проведення слідчого експерименту.
Протокол огляду речей(т.3 а.с.7)
Постанову про визнання по матеріалам кримінального провадження речових доказів та передачу їх на зберігання від 17.07.2019 року (т.3 а.с.8)
Протокол пред`явлення речей для впізнання від 19.07.2019 року (т.3 а.с.9-11)
Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.07.2019 року, де потерпілий в присутності понятих впізнав ОСОБА_5 , як чоловіка, який першим спричинив тілесні ушкодження та через якого розпочався конфлікт (т.3 а.с.12-14)
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Оцінка доказів має здійснитись судом за критеріями належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст.91 КПК України, окрім іншого у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат.
Відповідно до ст.94 КПК України оцінка доказів є компетенцією суду, який ухвалив вирок. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їхню оцінку за критеріями, визначеними у зазначеній статті, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.
Так, оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного: згідно наданих в судовому засіданні показів потерпілого ОСОБА_4 в живіт його бив лише ОСОБА_16 , в основному наносив удари ОСОБА_16 , але били всі, ОСОБА_18 бив по обличчю, рукам, ногам. Обвинуваченим ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначено, що він вдарив потерпілого ОСОБА_4 в обличчя не більше 5 раз, після чого вони разом всі спілкувалися, пили пиво. Згідно висновку експерта: За своїм характером виявлені синці, садна обличчя, струс головного мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я, понад 6 днів, але не більше 3 тижнів. П.2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995р. №6.
Так, органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб.
Разом з цим, оцінивши в сукупності дослідженні по справі докази та даючи їм юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового слідства за ч. 2 ст. 121 КК України, не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, крім випадків, передбачених цією статтею.
Відповідно до ч. 3 цієї ж статті передбачено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд може перекваліфікувати кримінально каране діяння з однієї статті на статті кримінального закону, які передбачають відповідальність за менш тяжкі злочини, якщо при цьому не погіршується становище засудженого і не порушується право останнього на захист.
Відповідно до ст. 62 Конституції України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 29.06.90 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Так, злочин визнається таким, що вчинений групою осіб, якщо в ньому брали участь декілька (два чи більше) виконавців без попередньої змови між собою. Вчинення злочину групою осіб, передбачене ч. 1 ст. 28 КК, має місце, якщо в ньому беруть участь декілька (два або більше) виконавців без попередньої змови між собою. За цієї форми співучасті всі виконавці (співвиконавці) два чи більше суб`єктів злочину виконують у повному обсязі чи частково об`єктивну сторону складу злочину. У цих випадках діяльність одного виконавця приєднується до діяльності іншого (інших) у процесі вчинення злочину, коли злочин уже почався, але ще не закінчився. При цьому змова може бути, але не до початку злочину, а в перебігу його виконання. Для визнання такої форми співучасті у злочині треба встановити всі об`єктивні й суб`єктивні ознаки останньої. Співучасники повинні діяти спільно, спиратися у своїх діях один на одного, між їхніми діями має бути причинний зв`язок, їм належить усвідомлювати, що спільними діями вони вчиняють злочин, і бажати чи свідомо допускати настання суспільне небезпечних наслідків.
Так, хоча ОСОБА_5 і розпочав першим бійку та першим наніс тілесні ушкодження потерпілому, вони не вплинули на стан потерпілого та здатність інших осіб продовжувати будь які активні дії. Саме по собі спричинення легких тілесних ушкоджень обвинуваченим ОСОБА_5 в ході заподіяння іншими особами, яких зазначив і потерпілий і свідки, не свідчить про те, що було вчинено злочин, передбачений ч. 2 ст.121КК України групою осіб та що в їх діях мало місце спів виконавство у вчиненні даного злочину, тому суд вважає, що кожен повинен нести відповідальність за ті тілесні ушкодження, які він безпосередньо заподіяв потерпілому.
Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів в їх сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведеною «поза розумним сумнівом», яка випливає із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (доказів).
Суд приймає рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Вирішуючи питання про міру покарання, суд виходить із положень ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який частково визнав вину, раніше не судимий, посередньо характеризується за місцем проживання, працює, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не знаходиться, одружений, на утриманні має неповнолітню доньку.
Обвинувачений ОСОБА_5 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч.1 ст.19 КК України та є осудним.
Обставин, що б пом`якшує покарання у відповідності до ст.. 66 КК України чи обставин, передбачених ст. 67 КК України, що б обтяжували покарання, судом не встановлено. 
З урахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі. Таке покарання на думку суду є справедливим, та у розумінні ст.50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень. 
У статті 49 КК України визначені строки давності, що за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності.
Частиною першою статті 49 КК України встановлено диференційовані строки давності, тривалість яких є пропорційною тяжкості кримінального правопорушення й суворості покарання.
Отже на момент ухвалення вироку закінчився загальний строк давності притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України.
За таких обставин, суд вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від покарання за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49, ч.5 ст.74 КК України.
Запобіжний захід домашній арешт судом не продовжувався. Питання щодо речових доказів вирішується у відповідності до ст..100 КПК України. Судові витрати відсутні. 
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, - УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки. 
На підставі ст. 49, ч.5 ст.74 КК України в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання.
Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя:	  	ОСОБА_1