Справа № 930/2268/25
№2/930/214/26
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.03.2026 року       Немирівський районний суд
Вінницької області
в складі головуючого судді:     Алєксєєнка В.М.
при секретарі:       Загребельного О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові цивільну справу за позовною заявою  ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку ст.120 Земельного кодексу України, -
В С Т А Н О В И В :
Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача про визнання за нею права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, з кадастровим номером 0523084000:06:003:1024.
В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що 22 грудня 2013 року нею у ОСОБА_2 придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою АДРЕСА_1 . 
У встановлений законом порядок позивачкою зареєстровано право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який розташований за адресою АДРЕСА_1 .
Біля вищевказаного житлового будинку розташована земельна ділянка з кадастровим N? 0523084000:06:003:1024 площею 0,15 га..
Вказану земельну ділянку з початку грудня 2013 року позивачка використовує за цільовим призначення.
Враховуючи вищезазначені обставини, позивачка вважає, що у зв?язку із добросовісним, безперервним володінням чужим майном, у неї виникло право власності на вказаний об?єкт нерухомого майна в порядку визначеному ст. 120 Земельного кодексу України.
Таким чином з моменту набуття позивачкою права власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , у неї виникає право на набуття власності на землю з кадастровим N? 0523084000:06:003:1024 площею 0,15 га..
Ухвалою судді від 25.09.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку ст.120 Земельного кодексу України прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження.
13.10.2025 року через систему «Електронний суд» до суду від представника відповідача — Немирівської міської ради — надійшов відзив на позовну заяву, у якому Немирівська міська рада не погоджується з позовними вимогами, вважає їх безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
29.01.2026 року позивачка ОСОБА_1 через канцелярію суду подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.
29.01.2026 року від представника відповідача — Немирівської міської ради — через систему «Електронний суд» надійшла заява, в якій він просив розглядати справу без участі представника відповідача.
Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
За вказаних обставин, суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів. Кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ЦПК України).
Доказами є дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для вирішення справи (ст. 76 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення, і які підлягають з`ясуванню судом (ст. 77 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України).
Судове рішення має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим, ухвалюватися з дотриманням норм матеріального та процесуального права (ст. 263 ЦПК України).
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ст. 41 Конституції України), зокрема із правочинів, якщо інше не передбачено законом (ст. 328 ЦК України). При набутті права власності на об`єкт нерухомого майна одночасно переходить право власності або користування земельною ділянкою, на якій розташований цей об`єкт, без зміни її цільового призначення, у межах визначених законом та договором умов (ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України).
При відсутності окремої угоди щодо земельної ділянки земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке набуває власник, відповідно до принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку або споруди (Велика Палата Верховного Суду, постанова від 20.01.2021 р., справа № 318/1274/18).
Право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації (ст. 125, 126 ЗК України). Власник майна може звернутися до суду для визнання свого права власності лише у разі оспорювання або невизнання цього права іншою особою, або при втраті документів, що його засвідчують (ст. 392 ЦК України). Право власності є непорушним і може бути припинене лише у випадках та у порядку, передбачених законом (ст. 321 ЦК України, ст. 140, 143 ЗК України).
Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, а також доводи, викладені у відзиві відповідача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22 грудня 2013 року позивачка набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на вказаний об`єкт нерухомого майна зареєстровано у встановленому законом порядку.
Також судом встановлено, що позивачка фактично використовує земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 0523084000:06:003:1024, з моменту набуття права власності на житловий будинок, тобто з 2013 року, відкрито, безперервно та за її цільовим призначенням.
Згідно з наданими сторонами матеріалами, спірна земельна ділянка віднесена до земель сільськогосподарського призначення з видом використання - для ведення особистого селянського господарства (код 01.03), що підтверджується відомостями Державного земельного кадастру.
Разом з тим, відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що спірна земельна ділянка на момент розгляду справи перебуває у фактичному користуванні інших осіб, передана у встановленому законом порядку третім особам або використовується не позивачкою, а також не надано доказів вчинення дій щодо розпорядження нею.
Наявність у позивачки права власності на іншу земельну ділянку площею 0,2055 га сама по собі не виключає можливості користування суміжною земельною ділянкою, якщо така ділянка фактично використовується як складова домоволодіння та необхідна для його обслуговування.
При цьому суд враховує, що матеріали справи не містять належних доказів, які б однозначно спростовували доводи позивачки щодо використання спірної земельної ділянки як такої, що пов`язана з обслуговуванням належного їй житлового будинку.
Відповідно до статей 120 Земельного кодексу України та 377 Цивільного кодексу України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, переходить право на земельну ділянку, необхідну для його обслуговування.
Зазначені норми підлягають застосуванню з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, зокрема характеру використання земельної ділянки, її функціонального призначення та зв`язку з об`єктом нерухомого майна.
Судом встановлено, що позивачка тривалий час — понад десять років — здійснює фактичне володіння та користування спірною земельною ділянкою, що має відкритий, безперервний характер та не оспорювалося відповідачем у встановленому законом порядку.
Відповідач, заперечуючи проти позову, обмежився посиланням на формальне розташування житлового будинку на іншій земельній ділянці та наявність у спірної ділянки окремого кадастрового номера, однак не довів відсутності фактичного зв`язку цієї ділянки з домоволодінням позивачки.
Суд також враховує, що відповідач як орган місцевого самоврядування не вжив заходів щодо припинення користування позивачкою спірною земельною ділянкою, не довів наявності перешкод чи порушень з її боку, що свідчить про відсутність реального спору щодо фактичного користування цією ділянкою.
За таких обставин, з урахуванням тривалості, відкритості та добросовісності користування земельною ділянкою, а також відсутності належних заперечень, підтверджених доказами, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову.
Таким чином, позовні вимоги про визнання за позивачкою права власності на земельну ділянку площею 0,15 га, кадастровий номер 0523084000:06:003:1024, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. 120-126, 135, 138, 140, 143 ЗК України, ст. 328, 377, 392 ЦК України, ст. 4, 12, 76-82, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд - 
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Немирівської міської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку ст.120 Земельного кодексу України - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області, 04 листопада 1998 року, інд. код. N? НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку площею 0,15 га., кадастровий номер 0523084000:06:003:1024.
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: В.М. Алєксєєнко