Номер провадження 3/754/1223/26
Справа №754/4550/26
ПОСТАНОВА 
Іменем України

31 березня 2026 року місто Київ
Суддя Деснянського районного суду міста Києва Салайчук Т.І., з участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , потерпілого ОСОБА_2 , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, що надійшла з Управління патрульної поліції в м. Києві, відносно 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ,
за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
11.03.2026 об 11 годині 45 хвилин в м. Києві по вул. Гната Хоткевича, 1В, ОСОБА_1 керуючи автомобілем Mazda 3, державний номерний знак НОМЕР_2 , на парковці ТЦ Проспект, не надав перевагу в русі автомобілю Hyundai Accent, державний номерний знак НОМЕР_3 , який наближався з правого боку, та скоїв з ним зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 10.11 Правил дорожнього руху, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
Під час судового розгляду ОСОБА_1 свою вину у вчиненні правопорушення не визнав. Він пояснив, що заїжджав на територію парковки та рухався прямо до обраного паркомісця. За словами водія, будь-які дорожні знаки на його шляху були відсутні, а під час руху він раптово відчув удар. Додатково ОСОБА_1 зазначив, що фактично рухався через перехрестя і мав перевагу в русі, хоча водночас висловив переконання, що вказана ділянка не є перехрестям у розумінні Правил дорожнього руху.
Потерпілий ОСОБА_2 пояснив, що на момент зіткнення вже повністю виїхав із парковки та рухався дорогою. За його твердженням, дорожньо-транспортна пригода сталася безпосередньо на перехресті доріг, де він мав пріоритет.
Допитана як свідок інспектор патрульної поліції ОСОБА_3 повідомила, що складала протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 . Вона зазначила, що на місці ДТП було встановлено порушення водієм вимог п. 10.11 ПДР України: ОСОБА_1 не надав переваги в русі автомобілю, який наближався до нього з правого боку.
Крім того, для встановлення обставин події ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надали для огляду власні мобільні телефони з фотознімками та відеозаписами, що зафіксували розташування транспортних засобів та особливості місця події безпосередньо після зіткнення.
Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважаю, що у діях ОСОБА_1 є склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, порушення п. 10.11 Правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, його дії за ст. 124 КУпАП кваліфіковані правильно.
Відповідно до п. 10.11 Правил дорожнього руху, у разі коли траєкторії руху транспортних засобів перетинаються, а черговість проїзду не обумовлена цими Правилами, дати дорогу повинен водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку.
Зазначених вимог Правил дорожнього руху ОСОБА_1 не дотримався, що призвело до зіткнення з автомобілем який наближався з правого боку. 
Згідно ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, окрім пояснень наданих учасниками під час судового розгляду, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 612220 від 11.03.2026, який складено відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, схемою місця ДТП яка узгоджується із поясненнями учасників ДТП, письмовими поясненнями водіїв наданими безпосередньо під час оформлення дорожно-транспортної події, а також фотознімками та відеозаписами, що зафіксували розташування транспортних засобів та особливості місця події безпосередньо після зіткнення.
Пояснення ОСОБА_1 суд розцінює критично, оскільки вони суперечать матеріалам провадження в їх сукупності, зокрема протоколу про адміністративне правопорушення, схемі місця ДТП та послідовним поясненням потерпілого ОСОБА_2 . Суд переконаний, що така позиція водія є обраним способом захисту, спрямованим на уникнення відповідальності за вчинене правопорушення, та повністю спростовується наявними у справі доказами.
Зокрема, твердження ОСОБА_1 про відсутність дорожніх знаків та рух прямо не можуть слугувати підставою для його виправдання. Навпаки, за відсутності знаків пріоритету на ділянці дороги, де перетинаються траєкторії руху, водій зобов`язаний керуватися пунктом 10.11 Правил дорожнього руху України. Дана норма чітко встановлює, що у разі, якщо черговість проїзду не визначена, перевагу має той водій, до якого транспортний засіб наближається з правого боку. Суб`єктивне переконання ОСОБА_1 у власній перевазі через рух «прямо» є грубим ігноруванням вимог ПДР, що й стало безпосередньою причиною зіткнення.
Крім того, версія ОСОБА_1 повністю спростовується об`єктивними даними схеми місця ДТП та результатами огляду фотознімків і відеозаписів із мобільних телефонів учасників події. Ці докази зафіксували розташування транспортних засобів та характер пошкоджень, які однозначно вказують на те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_2 наближався саме з правого боку відносно напрямку руху автомобіля ОСОБА_1 . Отже, незалежно від того, як правопорушник класифікує місце події, як перехрестя чи як прилеглу територію парковки, обов`язок надати дорогу в цій ситуації покладався виключно на нього.
Також суд звертає увагу на пояснення потерпілого та свідчення інспектора поліції ОСОБА_3 , які є логічними, не містять суперечностей та повністю узгоджуються з матеріалами справи.
З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, а його доводи про власну невинуватість визнає необґрунтованими та такими, що суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи.
Відповідно до ст. 23 КУпАП, метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, а також запобігання вчинення нових правопорушень.
При накладенні адміністративного стягнення на особу, що притягається до адміністративної відповідальності, суд враховує обставини визначені ст. 33 КУпАП та вважає за необхідне накласти на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, передбачене санкцією ст. 124 КУпАП у виді штрафу, яке за своїм видом і розміром буде відповідати характеру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню інших правопорушень.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір.
Доказів наявності підстав для звільнення від сплати судового збору матеріали справи не містять.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 284, 294 КУпАП, суд
ПОСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, за вчинення якого накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок. 
Постанова може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Деснянський районний суд міста Києва протягом десяти днів з дня її винесення.
Роз`яснити, що згідно зі ст. 307 КУпАП штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати штрафу в установлений законом строк постанова про адміністративне стягнення згідно із ст. 308 КУпАП буде надіслана для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Постанова може бути пред`явлена до виконання протягом трьох місяців із дня її винесення. При оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення.

Суддя Тарас САЛАЙЧУК