ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року 	Луцьк	Справа № 140/57/26 	

Волинський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозовського О.А., 
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (Далі – ОСОБА_1 , позивач) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (Далі – ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною бездіяльність щодо не проведення нарахування та невиплати підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного виселення згідно з вимогами Закону України Про Державний бюджет України на відповідний рік та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2024 №1524; зобов`язання провести в межах шестимісячного строку позовної давності по момент припинення права на даний вид пенсії, нарахування та виплату підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає у зоні гарантованого добровільного виселення у розмірі, визначеному Законом України Про Державний бюджет України на відповідний рік.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є непрацюючою пенсіонеркою та особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи категорії 3, перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області.
Позивачу, на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 у справі № 140/12962/23, виплачувалося підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, по 01.01.2025.
Позивач вказує, що має право на отримання доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, у розмірі 2361,00 грн відповідно до статті 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX (далі – Закон № 4059-ІХ) та постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2024 № 1524 «Деякі питання здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення» (далі – Постанова № 1524), тому звернулася до відповідача із заявою про нарахування та виплату вказаної доплати.
Листом від 25.12.2025 №21811-20582/К-02/8-0300/25 відповідач повідомив, що за даними, наявними в Єдиному державному демографічному реєстрі щодо проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення відсутня інформація про реєстрацію в зоні безумовного (обов`язкового) відселення у період з 10.02.1999 по 06.06.2010 (а.с.3 зворот).
Позивач не погоджується із діями відповідача щодо не нарахування та невиплати доплати та зазначає, що після призначення доплати до пенсії на виконання рішення суду не залишала своє місце постійного проживання та реєстрації на території гарантованого добровільного відселення.
Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, судовий розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Копію вказаної ухвали від 05.01.2026 відповідач одержав через електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 05.01.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.12), проте відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Згідно із частиною шостою статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 1), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 (а.с.7), знаходиться на обліку в органах ПФУ як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, з урахуванням норм статті 39 Закону №796-ХІІ, не перебуває у трудових відносинах, що підтверджується витягом із пенсійної справи (а.с.4).
Позивач, відповідно до витягу з реєстру Любешівської територіальної громади від 21.01.2025, з 17.12.1977 по 09.02.1999 зареєстрована по АДРЕСА_1 ; з 07.06.2010 по цей час зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.6), вказаний населений пункт відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.08.2023 у справі № 140/12962/23 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ПФУ у Волинській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії позов задоволено, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести з 15.11.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, яка проживає на території радіоактивного забруднення, у розмірі, визначеному статтею 39 Закону № 796-ХІІ, що дорівнює двом мінімальним заробітним платам (згідно із Законом про Державний бюджет на відповідний рік). 
Листом від 25.12.2025 №21811-20582/К-02/8-0300/25, у відповідь на звернення з питання встановлення доплати як непрацюючому пенсіонеру, яка постійно проживає в зоні гарантованого добровільного відселення, відповідач повідомив, що за даними, наявними в Єдиному державному демографічному реєстрі щодо проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення відсутня інформація про реєстрацію в зоні безумовного (обов`язкового) відселення у період з 10.02.1999 по 06.06.2010.
При вирішенні спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.
Статтею 45 Закону № 4059-ІХ установлено, що у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплата непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення, встановлюється за умови, що такі особи проживали або працювали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення, станом на 26.04.1986 чи у період з 26.04.1986 до 01.01.1993, у зв`язку з чим особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи. Доплата за проживання на зазначених територіях встановлюється у розмірі 2361 гривня.
Особам, які після аварії на Чорнобильській АЕС (26.04.1986) самостійно або у встановленому законодавством порядку за направленнями обласних державних адміністрацій змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, а також особам, які зареєстрували своє місце проживання чи переїхали на постійне місце проживання до зазначених зон після аварії на Чорнобильській АЕС, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
Виплата доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення непрацюючим пенсіонерам припиняється після залишення особою свого місця постійного проживання на зазначених територіях та декларування/реєстрації місця проживання за межами зон безумовного (обов`язкового) відселення та зон гарантованого добровільного відселення, що підтверджується відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів.
Для встановлення виплат, передбачених цією статтею, Пенсійному фонду України забезпечити звірення відомостей про постійне місце проживання одержувачів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення із відомостями Єдиного державного демографічного реєстру та інших державних реєстрів для продовження чи припинення відповідних виплат, а також приведення розмірів доплати за проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення або в зоні гарантованого добровільного відселення та пенсійних виплат у відповідність із цією статтею.
Відповідно до статті 45 Закону № 4059-IX Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 1524, пунктами 1, 1-1 якої установлено, що у 2025 році факт проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення та в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 26.04.1986 чи у період з 26.04.1986 до 01.01.1993 для встановлення, продовження чи припинення доплат, передбачених статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», у разі відсутності відповідних відомостей у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби, Реєстрі територіальної громади та в інших державних реєстрах встановлюється органами Пенсійного фонду України за сукупності таких обставин:
особі надано статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи;
у Єдиному державному демографічному реєстрі, відомчій інформаційній системі Державної міграційної служби відсутні відомості про зміну місця проживання такою особою у період після 01.01.1993.
Установлено, що у 2025 році виплата за проживання на забруднених територіях встановлюється у розмірі, передбаченому статтею 45 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», як самостійна доплата до пенсії, на яку має право особа згідно із законом.
Отже, у зв`язку із набранням чинності з 01.01.2025 Законом № 4059-ІХ, змінилося правове регулювання правовідносин щодо здійснення у 2025 році на період воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення. Статтею 45 Закону № 4059-ІХ чітко регламентовано розмір та підстави виплати у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення.
При цьому, особам, які після 01.01.1993 змінили місце проживання за межі зон безумовного (обов`язкового) відселення або гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулися на постійне місце проживання до цих зон, доплата за проживання в таких зонах не встановлюється.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу не була встановлена доплата в сумі 2361,00 грн відповідно до статті 45 Закону № 4059-ІХ з тих підстав, що за даними, наявними в Єдиному державному демографічному реєстрі щодо проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення відсутня інформація про реєстрацію в зоні безумовного (обов`язкового) відселення у період з 10.02.1999 по 06.06.2010.
Згідно до витягу з реєстру Любешівської територіальної громади від 21.01.2025, з 17.12.1977 по 09.02.1999 зареєстрована по АДРЕСА_1 ; з 07.06.2010 по цей час зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.6), вказаний населений пункт відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Також, з наданих позивачем копій сторінок паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 видно, що ОСОБА_1 була зареєстрована з 07.10.2008 по 01.06.2010 у місті Луцьк (а.с.5 зворот).
Вказане свідчить про те, що позивач з 07.10.2008 по 01.06.2010 не була зареєстрована в населеному пункті, яке відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106, віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.
Суд відхиляє доводи позивача щодо її проживання без реєстрації в селі Зарудчі Камінь-Каширського району Волинської області у період з 10.02.1999 по 06.06.2010, адже на підтвердження вищевказаного не надано підтверджуючих документів.
Наявними у справі доказами також підтверджується, що після 01.01.1993 (у період з 10.02.1992) позивач змінила місце проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулася на постійне місце проживання до цієї зони, та вказана обставина відповідно до абзацу другого статті 45 Закону № 4059-ІХ не дає підстав для встановлення позивачу у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення. При цьому, той факт, що після призначення доплати до пенсії на виконання рішення суду від 01.08.2023 у справі № 140/12962/23 позивач не залишала своє місце постійного проживання та реєстрації на території гарантованого добровільного відселення, не впливає на висновок суду про відсутність підстав для встановлення позивачу доплати відповідно до статті 45 Закону № 4059-ІХ, оскільки ключовим у цьому випадку є та обставина, що після 01.01.1993 позивач змінювала місце проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення.
З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що оскільки після 01.01.1993 позивач змінила місце проживання за межі зони гарантованого добровільного відселення та в подальшому повернулася на постійне місце проживання до цієї зони, та вказана обставина відповідно до абзацу другого статті 45 Закону № 4059-ІХ не дає підстав для встановлення позивачу у 2025 році на період дії воєнного стану в Україні доплати непрацюючим пенсіонерам, які постійно проживають в зоні гарантованого добровільного відселення, тому оскаржувані у цій справі дії відповідача щодо відмови у встановленні позивачу зазначеної доплати є правомірними та такими, що вчинені відповідно до вимог частини другої статті 2 КАС України, у зв`язку із чим у задоволенні взаємопов`язаних позовних вимог належить відмовити.
Керуючись статтями 243 - 246, 263 КАС України, суд 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43027, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 6, код ЄДРПОУ 13358826) про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії відмовити повністю. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Лозовський