ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" квітня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/184/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Рильової В.В. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом 	Товариства з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" (місцезнаходження: 61204, м. Харків, пр.Перемоги,буд.72, кв. 559; код ЄДРПОУ: 44309432) 	
до 	Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (місцезнаходження: 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7; код ЄДРПОУ: 40075815 ) 	
про 	стягнення коштів  	
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (відповідач) інфляційних втрат у розмірі 198 833,37 грн. 
Крім того, позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.02.2026 судом позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі № 922/184/26. Справу № 922/184/26 постановлено розглядати без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку частини п`ятої статті 252 Господарського процесуального кодексу України.
Крім того, 02.02.2026 до Господарського суду Харківської області від позивача надійшла уточнена позовна заява (вх.№2650 від 02.02.2026), в якій позивач просить стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 198 854,08 грн.
Суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.2 ст.46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
З зазначеного вище вбачається, що позивач має процесуальне право змінювати розмір позовних вимог, тобто збільшувати або зменшувати суму чи обсяг уже заявлених вимог, однак таке право обмежене певними процесуальними строками. При цьому, у спрощеному позовному провадженні, де підготовче засідання не проводиться, позивач може скористатися цим правом до початку першого судового засідання, а якщо справа розглядається без виклику сторін — фактично до моменту, коли суд переходить до вирішення справи на підставі наявних матеріалів. Реалізація цього права відбувається шляхом подання до суду письмової заяви, в якій позивач зазначає новий розмір позовних вимог та, за необхідності, обґрунтовує такі зміни. У разі збільшення позовних вимог позивач зобов`язаний доплатити відповідну суму судового збору. 
20.02.2026 до суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшла заява про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву (вх.№4373 від 20.02.2026), в якій відповідач просить продовжити йому процесуальний строк для подання до суду відзиву на позовну заяву. Вказана заява мотивована тим, що ТОВ "Пневмо-ресурс" у позовній заяві об`єднано в одну позовну вимогу п`ять окремих вимог про стягнення інфляційних втрат за різними договорами, а тому на думку відповідача, підготовка обґрунтованого відзиву з наданням контррозраїунків потребує додаткового часу.
Ухвалою Госпожарського суду Харківської області від 25.02.2026 судом заяву відповідача про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву (вх.№4373 від 20.02.2026) - задоволено. Продовжено строк для подання відзиву на позовну заяву до 03 березня 2026 (включно).
03.03.2026 до Господарського суду Харківської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№5216 від 03.03.2026), в якому останінй зазначає таке. Не погоджкючись з позицією позивача відповідач зазначає, що позивачем не наведено дату виникнення заборгованості за кожним з спірних договорів, а також кінцевої дати до якої повинно здіцснюватися нарахування інфляційних втрат. Також відповідач вважає, що позивачем не наведено належного та обгрунтованого розрахунку заявлених вимог. На думку відповідача, за відсутності чітко встановденого періоду прострчоення він позбавлений можливості перевірити правильність застосування індексів інфляції а також визначити кулькість місяців прострочення. На підставі зазначеного, відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.
06.03.2026 до Господарського суду Харківської області від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№5546 від 06.03.2026), в якій останній вказує, що твердження відповідача, викладені ним у відзиві не відповідають дійсності та доказам у матеріалах справи, акцентує увагу суду та відповідача на тому, що рішеннями господарських судів №922/1021/25, №911/2158/24, 922/443/25, 922/2811/24 встановлено грошові зобов`язання відповідача та строки оплати. На підставі зазанченого, позивач просить суд позов задовольнити.
12.03.2026 до Господарського суду Харківської області від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив (вх.№6042 від 12.03.2026), в яких відповідач фактично дублює свою правову позицію, викладену у відзиві та акцентує увагу на тому, що позивачем не визначено чіткі дату початку та дату закінчення прострочення кожної відповідної суми боргу.
Ухвалою Господарського суду Харківської області від 18.03.2026 судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи уточнену позовну заяву (вх.№2650 від 02.02.2026), відзив на позовну заяву (вх.№5216 від 03.03.2026), відповідь на відзив на позовну заяву (вх.№5546 від 06.03.2026), заперечення на відповідь на відзив (вх.№6042 від 12.03.2026).
Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до частини другої статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.
Частиною четвертою статті 240 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши справу № 922/184/26 в межах строку, встановленого статтею 248 Господарського процесуального кодексу України; всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для вирішення спору по суті, суд встановив таке.
03 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Акціонерного товариства "Укрзалізниця" було укладено договір №П/Т-211248/НЮ (далі по тексту договір, а.с. №6-9).
Відповідно до пункту 1.1. договору у відповідності з цим Договором Виконавець зобов`язується надалі на свій ризик власними силами та своїми засобами послуги з ремонту компресорних установок гіркових комплексів по господарству сигналізації та зв`язку - компресорних установок типу 103ВП-208У4 в кількості 3 одиниць, які є власністю Замовника, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Послуги, надані Виконавцем, відповідно до умов даного договору.
Згідно з пунктом 1.2. договору послуги з ремонту компресорних установок гіркових комплексів по господарству сигналізації та зв`язку - компресорних установок типу 103ВП-20/8 У4 в кількості 3 одиниць надаються згідно специфікації на надання послуг з ремонту компресорних установок комплексів - компресорних установок типу ЮЗВП-20/8 У4 (Додаток 1), технологичного процесу на надання послуг з ремонту компресорних установок типу -103ВП-20/8 У4 (Додаток 5), і графіка подачі в ремонт і випуску з ремонту компресорних установок типу 103ВП-20/8 У4 (Додаток 2), які є невід`ємною частиною цього Договору.
Місце надання послуг - територія Замовника , адреси зазначені в Додатку 5 до договору (п.1.3. договору).
Згідно пункту 3.1 договору Сума цього договору визначається протоколом погодження вартості послуг з ремонту компресорних установок типу 103ВП-20/8 У4 (Додаток 3) та планової калькуляції на надання послуг з ремонту компресорних установок типу ЮЗВП-20/8 У4 (Додаток 4) і складає - 1 123 000,00 грн. (один мільйон сто двадцять три тисячі грн. 00 коп.) у тому числі ПДВ 20% - 187 166,67 грн. ( сто вісімдесят сім тисяч сто шістдесят шість грн. 67 коп.). При наданні послуг з ремонту компресорних установок типу 103ВП-20/8 У4 зворотні матеріали повертаються Замовнику в повному обсязі.
В пункті 4.1. договору сторони погодили, що форма розрахунків: безготівкова. Оплата за надані послуги здійснюються Замовником по факту наданих послуг, після підписання актів здачі-приймання наданих послуг та пред`явлення Виконавцем рахунку не менше 45 банківських днів з дати реєстрації податкової накладної. Виконавець має повідомити Замовника про реєстрацію податкової накладної не пізніше двох робочих днів з дати її реєстрації. Разом з актом здачі-приймання наданих послуг "Виконавець" надає Замовнику фактичні калькуляції на надані п ос лупі з розшифровками по статтям витрат (матеріальних витрат, трудомісткості послуг, заробітної плати та накладних витрат).
Згідно підпункту 6.1.1. пункту 6 договору замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг в розмірі та строки, передбачені цим договором.
Відповідно до пункту 7.11 договору у разі відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, Виконавець відшкодовує Замовнику суму податку на додану вартість, яка вказана у такій податковій накладній, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Замовника,- або в рахунок погашення кредиторської заборгованості Замовника перед Виконавцем.
Цей договір набирає чинності з моменту підписання Сторонами і діє до 30.12.2021 року, а в частині оплати- до повного виконання зобов`язань.
22 грудня 2021 року сторонами підтверджено факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" зобов`язань на суму 490000,00 грн, в тому числі 81666,67 грн ПДВ, що зафіксовано актом №5 від 22.12.2021 прийому-передачі наданих послуг.
22 грудня 2021 року сторонами підтверджено факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" зобов`язань на суму 334700,00 грн, в тому числі 55783,33 грн ПДВ, що зафіксовано актом №6 від 22.12.2021 прийому-передачі наданих послуг.
22 грудня 2021 року сторонами підтверджено факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" зобов`язань на суму 297000,00 грн, в тому числі 49500,00 грн ПДВ, що зафіксовано актом №8 від 22.12.2021 прийому-передачі наданих послуг .
Також, між сторонами підписано акти звірки взаєморозрахунків станом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року, 01 січня 2025 року (а.с. №18-19).
Надалі ТОВ ПНЕВМО-РЕСУРС подано на реєстрацію податкові накладні: №1 від 22.12.2021 на загальну суму 334 700,00 грн, у тому числі ПДВ 55 783,00 грн ; №2 від 22.12.2021 на загальну суму 490 000,00 грн, у тому числі ПДВ 81 667,00 грн; №3 від 22.12.2021 на загальну суму 297 000,00 грн, у тому числі ПДВ 20% 49 500,00 грн . Проте, вказані податкові накладні за договором було виставлено у січні 2022 року, та не було зареєстровано з незалежних від позивача причин. А також, у зв`язку з початком збройної агресії РФ реєстрація податкових накладних взагалі була зупинена, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" неодноразово зверталося до відповідача з вимогою про оплату боргу, в тому числі частинами та без урахування суми ПДВ 186950,00 грн.
У зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем заборгованості позивач нарахував та заявив до стягнення інфляційні втрати у розмірі 486 239,81 грн за період з початку 2022 року по лютий 2025 року.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 10.06.2025 року у справі №922/1021/25 задоволено позовні вимоги ТОВ "ПНЕВМО-РЕСУРС" до АТ «Українська залізниця», в особі Регіональної філії "ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ" в повному обсязі, за договором № П/Ш-211248/НЮ з ремонту компресорних установок гіркових комплексів по господарству сигналізації та зв`язку - компресорних установок типу 103ВП-208У4 від 03.12.2021 року, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі в особі регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пневмо ресурс» основний борг в розмірі – 934 750,00 грн., інфляційні втрати – 486 239,81 грн. та 17051,88грн. судового збору. Вказане рішення залишено без змін Постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 у справі № 922/1021/25 та набрало законної сили. 
Свої грошові зобов`язанні за вказаним рішенням суду Відповідач фактично виконав 27.10.2025 року. 
17 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії Акціонерного товариства "Укрзалізниця" було укладено договір №П/Т-211335/НЮ на надання послуг з капітального ремонту компресора типу BП-20/9.
Відповідно до пункту 1.1. договору №П/Т-211335/НЮ виконавець зобов`язується надавати на завданням замовника, на свій ризик, за рахунок власних сил та засобів, відповідно до умов цього договору послуги з капітального ремонту компресора ВП20/9 у кількості однієї одиниці, згідно графіка надання послуг (додаток 1) та технічного завдання (додаток 4), що є невід`ємними частинами цього договору.
Згідно пункту 1.2. договору №П/Т-211335/НЮ склад та обсяги послуг, що є предметом договору, визначаються технічними завданнями (додаток 4).
Відповідно до пункту 1.3. договору замовник зобов`язується прийняти надані послуги і оплатити їх.
Згідно пункту 3.1 договору №П/Т-211335/НЮ договірна ціна цього договору визначається протоколом узгодження договірної ціни (додаток 2) та калькуляцією на надання послуг (додаток 3) і складає 357300,00 грн, в тому числі ПДВ 59550,00 грн.
Відповідно до пункту 4.1. договору №П/Т-211335/НЮ форма розрахунків - безготівкова. Оплата за надані послуги здійснюється замовником по факту їх надання після підписання актів здачі-приймання наданих послуг та пред`явлення виконавцем рахунку в строк не менше 45 банківських днів з моменту реєстрації податкової накладної.
Згідно підпункту 6.1.1. пункту 6 договору №П/Т-211335/НЮ замовник зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату послуг в розмірі та строки, передбачені цим договором.
Відповідно до пункту 7.11 договору №П/Т-211335/НЮ якщо виконавець не зареєстрував, неправильно або несвоєчасно зареєстрував податкову/і накладну/і в Єдиному державному реєстрі податкових накладних чи вчинив інші дії/бездіяльність, в результаті чого замовник втратив право на податковий кредит. Виконавець зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 20 % від суми операції по якій не зареєстровано, неправильно або несвоєчасно зареєстровано податкову/і накладну/і в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.
З огляду на те, що податкову накладну за договором було виставлено у січні 2022 року, та не було зареєстровано з незалежних від позивача причин. А також, у зв`язку з початком збройної агресії РФ реєстрація податкових накладних взагалі була зупинена, Товариство з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" неодноразово зверталося до відповідача з вимогою про оплату боргу, в тому числі частинами та без урахування суми ПДВ 59350,00 грн.
20 грудня 2021 року сторонами підтверджено факт виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" зобов`язань на суму 356100,00 грн., в тому числі 59350,00 грн ПДВ, що зафіксовано актом прийому-передачі наданих послуг. А також, підтверджено актами звірки взаєморозрахунків станом на 01 січня 2022 року, 01 січня 2023 року, 01 січня 2024 року.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 14.04.2025 року у справі №922/443/25 задоволено позовні вимоги ТОВ "ПНЕВМО-РЕСУРС" до АТ «Українська залізниця», в особі Регіональної філії "ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ" в повному обсязі, за договором № П/Т-211335/НЮ на надання послуг з капітального ремонту компресора типу BП-20/9 від 17.12.2021 року та договором № П/Т-211357/ НЮ на надання послуг з капітального ремонту компресора типу BП-10/8 від 20.12.2021, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі в особі регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пневмо-ресурс» основний борг в розмірі – 503000,00 грн., інфляційні втрати – 246587,66 грн. та 9012,94 грн. судового збору. Вказане рішення залишено без змін Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.08.2025 у справі № 922/443/25 та набрало законної сили. Свої грошові зобов`язанні за вказаним рішенням суду Відповідач фактично виконав 03.10.2025 року. 
16.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Пневмо-Ресурс» та Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» було укладено Договір № П/В-211327/НЮ на надання послуг з ремонту і технічного обслуговування техніки, зокрема послуги з поточного ремонту компресора ВП-20/8.
У відповідності до умов пункту 1.1. Договору, виконавець зобов`язується на свій ризик надати зі свого матеріалу та своїми засобами послуги код ДК 021:2015-50530000-9 Послуги з ремонту технічного обслуговування техніки (Послуги з поточного ремонту компресора ВП-20/8 ремонтного вагонного депо Куп`янськ.(далі - Послуги)
Пунктом 1.3. Договору передбачено, що замовник зобов`язується прийняти ці послуги та оплатити їх.
Відповідно до пункту 4.1. Договору, розрахунки за надані послуги здійснюються Замовником на підставі підписаних уповноваженими представниками Сторін актів прийому-передачі наданих послуг (Додаток №5) не менше 45 (сорока п`яти) банківських днів з дати реєстрації податкової накладної. Оплата за надані послуги по даному договору проводиться Замовником при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.
Пунктом 7.11 Договору передбачено умову, що у разі відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, Виконавець відшкодовує Замовнику суму податку на додану вартість, яка вказана у такій податковій накладній, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Замовника, або в рахунок погашення кредиторської заборгованості Замовника перед Підрядником.
Позивач посилається на те, що 27.12.2021 між сторонами було складено та підписано акт прийомання-передачі наданих послуг, відповідно до якого сторони підтвердили, що відповідно до умов договору, виконавець надав, а споживач прийняв обумовлені Договором послуги на суму 296 100, 00 грн. в т.ч. 49 350, 00 грн. ПДВ.
Крім того, між сторонами складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків, згідно якого заборгованість відповідача перед позивачем становить 593 100,00 грн.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.12.2024 року у справі №911/2158/24 задоволено позовні вимоги ТОВ "ПНЕВМО-РЕСУРС" до АТ «Українська залізниця», в особі Регіональної філії "ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ" в повному обсязі, за договором П/В-211327/НЮ від 16.12.2021 р., стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Пневмо-ресурс» основний борг в розмірі – 246 750 грн. 00 коп., інфляційні втрати у розмірі 95 684 грн. 80 коп. та 5 136 грн. 52 коп. судового збору. Вказане рішення залишено без змін Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 911/2158/24 та набрало законної сили. Свої грошові зобов`язанні за вказаним рішенням суду Відповідач фактично виконав 21.03.2025 року .
16.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Пневмо-Ресурс" та Акціонерним товариством "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна Залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" було укладено Договір № П/В-211328/НЮ на надання послуг з поточного ремонту компресора ВП-30/8 ремонтного вагонного депо Куп`янськ (далі - Договір) (номер процедури закупівлі: UA-2021-11-11-016015-а.
Відповідно до умов пункту 1.1. Договору, виконавець зобов`язується на свій ризик надати зі свого матеріалу та своїми засобами послуги код ДК 021:2015-50530000-9 Послуги з ремонту технічного обслуговування техніки (Послуги з поточного ремонту компресора ВП-30/8 ремонтного вагонного депо Куп`янськ.
Замовник зобов`язується прийняти ці послуги та оплатити їх (п. 1.3. Договору).
Відповідно до пункту 4.1. Договору, розрахунки за надані послуги здійснюються Замовником на підставі підписаних уповноваженими представниками Сторін актів прийому-передачі наданих послуг (Додаток №5) не менше 45 (сорока п`яти) банківських днів з дати реєстрації податкової накладної. Оплата за надані послуги по даному договору проводиться Замовником при наявності податкової накладної, оформленої та зареєстрованої відповідно до вимог чинного законодавства України в Єдиному державному реєстрі податкових накладних.
Разом з тим, п. 7.11 Договору передбачено умову, що у разі відсутності реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних, Виконавець відшкодовує Замовнику суму податку на додану вартість, яка вказана у такій податковій накладній, шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок Замовника, або в рахунок погашення кредиторської заборгованості Замовника перед Виконавцем.
З матеріалів справи убачається, що між сторонами 23.12.2021 між сторонами було складено та підписано акт прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого сторони підтвердили, що відповідно до умов договору від 16.12.2021 №П/В-211328/НЮ, виконавець надав, а споживач прийняв обумовлені Договором послуги вартістю з урахуванням ПДВ 20 % 247500,00 грн. 
Також, із обставин справи убачається, між сторонами складено та підписано акт звірки взаєморозрахунків за період з 02.10.2021 по 31.12.2021 станом на 01.01.2022, згідно якого, заборгованість відповідача перед позивачем становить 593100,00 грн. 
21.01.2026 Рішенням Господарського суду Харківської області від 18.10.2024 року у справі №922/2811/24 задоволено позовні вимоги ТОВ "ПНЕВМО-РЕСУРС" до АТ «Українська залізниця», в особі Регіональної філії "ПІВДЕННА ЗАЛІЗНИЦЯ" в повному обсязі, договір П/В-211328/НЮ від 16.12.2021 р., стягнуто з Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Південна Залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Пневмо-Ресурс" - 247500,00 грн. основного боргу; 95975,63 грн. інфляційних втрат та 5152,13 грн. судового збору. Вказане рішення залишено без змін Постановою Східного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 року у справі №922/2811/24 та набрало законної сили. Свої грошові зобов`язанні за вказаним рішенням суду Відповідач фактично виконав 31.01.2025 року.
Позивач зазначає, що вищевказаними Рішеннями господарських судів у справах №922/1021/25, № 911/2158/24, №922/443/25, №922/2811/24, встановлено грошові зобов`язання Відповідача, строки оплати та розрахунок інфляційних збитків на момент подання позову.
Оскільки відповідачем прострочено виконання зобов`язання з оплати сум заборгованості, встановлених вищезазанченими судовими рішеннями, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 198 854,08 грн.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підстави виникнення цивільних прав та обов`язків виникають з договорів та інші правочинів.
Пунктом 3 частини 1 статті 174 Господарського кодексу України вcтановлено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Частиною 1 статті 205 ЦК України передбачено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Статтями 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладені договору, в виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частиною 1 статті 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтями 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (ч.1 ст.193 ГК України).
Приписами частини 1 статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства
Укладений сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки, який підпадає під правове регулювання норм статті 712 Цивільного кодексу України та статей 264-271 Господарського кодексу України. В частині, що не суперечить договору, до вказаного правочину також застосовуються норми Цивільного кодексу України, які регулюють правила купівлі-продажу (статті 655-697 Цивільного кодексу України).
Так, згідно статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
За приписами статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Згідно статті 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.
Виходячи із позовних вимог, суд зазначає, що предметом доказування в межах даної справи є здійснення господарської операції між сторонами, а також наявність чи відсутність у відповідача заборгованості та своєчасність виконання відповідачем зобов`язань за Договором поставки №27/02/24-1 від 27.02.2024.
Як зазначалося судом вище, ріішеннями господарських судів у справах №922/1021/25, № 911/2158/24, №922/443/25, №922/2811/24, встановлено грошові зобов`язання Відповідача та стягнуто заборгованість за кожним спірним договором.
Суд зазначчає, що преюдиційні факти – це факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.
При цьому, слід зазначити, що преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішенням; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті ж особи, які брали участь у попередній справі.
Оскільки факт наявності заборгованості відповідача встановлений рішеннями судів №922/1021/25, № 911/2158/24, №922/443/25, №922/2811/24, які набрали законної сили, а у справі №922/184/26 беруть участь особи, які брали участь і у вищенаведених справах, суд доходить висновку про наявність у справі №922/184/26 преюдиційних обставин.
Щодо нарахування інфляційних втрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Виходячи з системного аналізу законодавства, обов`язок боржника сплатити кредитору суму боргу з нарахуванням процентів річних та відшкодувати кредитору спричинені інфляцією збитки випливає з вимог ст. 625 Цивільного кодексу України.
Частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Виходячи з положень ст. 625 Цивільного кодексу України, право кредитора на стягнення 3% річних та інфляційних втрат не залежить від моменту пред`явлення вимоги про таке стягнення (до моменту погашення боргу або після цього). При цьому визначальним є наявність факту порушення боржником строків виконання грошового зобов`язання. Таким чином, право кредитора на стягнення 3% річних може бути реалізовано у будь-який момент при наявності вищезазначених вимог, передбачених законодавством.
Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, пов`язані з виконанням грошових зобов`язань, які були предметом розгляду в інших справах, за результатами яких ухвалено судові рішення про стягнення з відповідача на користь позивача відповідних сум грошових коштів. Вказані судові рішення набрали законної сили, що свідчить про остаточне встановлення обов`язку відповідача щодо сплати визначених сум та наявність грошового зобов`язання у розумінні цивільного законодавства. 
Разом з тим, аналіз змісту зазначених судових рішень свідчить про те, що ними визначено лише розмір заборгованості, яка підлягає стягненню, однак прямо не встановлено конкретного строку виконання такого грошового зобов`язання.
Крім того, Судом встановлено, що у позовній заяві позивачем не було конкретизовано період, а саме з якого числа та якого місяця позивач робить нарахування інфляційни втрат, які заявлено до стягнення у даній справі. Позивач в своєму розрахунку позовних вимог розраховує загальну суму інфляційних втрат за період січень 2022 по жовтень 2025, січень 2022 до вересня 2025, січень 2022 по березень 2025, січень 2022 - січень 2025 на кожну суму боргу за кожним з договорів за кожним рішенням суду окремо, при цьому позивач із загальної суми отриманих нарахувань інфляційних втрат вираховує часнину інфляційних втрат, які були вже стягнуті за відповідними рішеннями судів, не заначаючи при цьому кінцевих дат, по які відбулость стягнення інфляційних за кожним з судових рішень. 
Разом з тим, незважаючи на зазначене, судом було відкрито провадження у справі, оскільки на стадії вирішення питання про відкриття провадження суд не здійснює оцінку доказів, не встановлює обставини справи по суті та не перевіряє правильність обчислення заявлених сум. 
Відповідно до засад господарського судочинства, на стадії відкриття провадження суд перевіряє лише відповідність позовної заяви формальним вимогам процесуального закону, тоді як питання обґрунтованості позовних вимог, їх розміру, а також правильності визначення періоду нарахування підлягають дослідженню під час розгляду справи по суті. Таким чином, відсутність у заяві позивача чітко визначеного періоду нарахування інфляційних втрат не є безумовною підставою для відмови у відкритті провадження у справі, а підлягає з`ясуванню та уточненню судом при вирішенні спору по суті. 
Водночас, суд також враховує принцип jura novit curia («суд знає закони»), який є складовою засад здійснення правосуддя та передбачає обов`язок суду самостійно визначати норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, незалежно від правової позиції сторін. Зміст зазначеного принципу полягає не лише у формальному застосуванні норм права, а й у необхідності правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин, визначенні правової природи заявлених вимог та встановленні всіх юридично значимих обставин, від яких залежить правильне вирішення спору. У контексті спірних правовідносин це означає, що суд не обмежується виключно тими підходами до визначення моменту початку прострочення, які могли бути прямо зазначені сторонами, а зобов`язаний самостійно встановити такий момент, виходячи з норм матеріального права, змісту грошового зобов`язання та правових наслідків його невиконання. Оскільки попередні судові рішення, якими встановлено грошове зобов`язання відповідача, не містять визначення строку його виконання, а також не врегульовують питання моменту настання прострочення, позивачем теж не зазначено конкретні дати настання такого строку, а також кінцевогостроку, за який здійснено нарахування, суд, керуючись принципом jura novit curia, здійснює самостійний розрахунок інфляційних втрат, нараховани позивачем на суми заборгованості, які встановлені судовими рішеннями, що набрали законної сили, не виходячи за межі позовних вимог, в рамках кінцевого періоду нарахувань, зазначених позивачем у позові.
За усталеною правовою позицією Верховного Суду, інфляційні втрати мають компенсаційний характер, спрямовані на відновлення майнового становища кредитора та відшкодування втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, і нараховуються саме за період прострочення виконання грошового зобов`язання.
Отже, ключовим для вирішення спору є визначення моменту, з якого відповідач вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання, встановленого попередніми судовими рішеннями.
Суд зазначає, що за загальним правилом обов`язковість судового рішення виникає після набрання ним законної сили, що узгоджується з положеннями процесуального законодавства та принципом правової визначеності.
Саме з цього моменту у боржника виникає обов`язок виконати встановлене судом грошове зобов`язання, а у кредитора — право вимагати його виконання.
З огляду на те, що інший, спеціально визначений строк виконання відповідних зобов`язань ані законом, ані попередніми судовими рішеннями, ані матеріалами справи не визначено, суд доходить висновку, що нарахування інфляційних втрат необхідно здіснювати з дати набрання законної сили відповідними судовими рішеннями.
Такий підхід узгоджується із загальними засадами цивільного законодавства щодо відповідальності за порушення зобов`язань та забезпечує баланс інтересів сторін, оскільки, з одного боку, гарантує кредитору компенсацію втрат від інфляції, а з іншого — не покладає на боржника відповідальність за період, протягом якого обов`язок виконання зобов`язання ще не набув остаточного характеру.
Отже, суд приходить до висновку, що нарахування інфляційних втрат підлягає здійсненню за період з дня, наступного за днем набрання законної сили кожним із судових рішень, якими встановлено відповідне грошове зобов`язання, до дня фактичного виконання такого зобов`язання ( період зазначений позивачем у позові щодо кожного з договорів).
При цьому нарахування інфляційних втрат припиняється саме з моменту фактичного виконання грошового зобов`язання, оскільки з цього часу відсутні підстави вважати право позивача порушеним.
Відтак, судом визначено наступні періоди для нарахування інфляційних втрат:
- рішення у справі №922/1021/25
набрало законної сили 11.09.2025, фактично виконано відповідачем 27.10.2025;
- рішення у справі №922/443/25
набрало законної сили 28.08.2025, фактично виконано відповідачем 03.10.2025;
- рішення у справі №911/2158/24
набрало законної сили 11.03.2025, фактично виконано відповідачем 21.03.2025;
- рішення у справі №922/2811/24
набрало законної сили 03.12.2024, фактично виконано відповідачем 31.01.2025.
Зробивши власний розрахунок у відповідності до вищевказаних судом періодів за допомогою калькулятор Ліга, суд зазначає, що задоволенню до стягнення з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 22 929,07 грн.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат підлягають частковому задоволенню у визначеному судом обсязі.
В іншій частині позовних вимог, щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 175 925,01 грн. - суд відмовляє.
Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).
У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.
Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.
Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 22 929,07 грн. 
Вирішуючи питання розподілу судового збору, суд керується частинами першою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якими визначено, що судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог; якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Отже, судовий збір в мінімальному розмірі, що визначений Законом України "Про судовий збір" - 3 328,00 грн. покладається судом на відповідача, з вини якої виник спір, та підлягає стягненню на користь позивача у даній справі.
На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73-80, 86, 129, 231, 236-238, 247, 251, 252, Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» (місцезнаходження: 61052, м. Харків, вул. Євгена Котляра, 7; код ЄДРПОУ: 40075815 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПНЕВМО-РЕСУРС" (місцезнаходження: 61204, м. Харків, пр.Перемоги,буд.72, кв. 559; код ЄДРПОУ: 44309432) інфляційні втрати у розмірі 22 929,07 грн., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 3328,00 грн.
В задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 175 925,01 грн.- відмовити.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "06" квітня 2026 р. 

Суддя		В.В. Рильова	

Справа №922/184/26