ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 лютого 2026 року м. Житомир справа № 240/24451/25
категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Чернової Г.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, 

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Житомирській області) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії, у якому просить:
- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо застосування при обчисленні пенсії середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2014, 2015, 2016 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Житомирській області, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» провести призначення, нарахування та доплату пенсії з 04.09.2025 з урахуванням для призначення пенсії, середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонером, перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області з 08.09.1995 та до 01.03.2023 отримував пенсію за віком, призначену у відповідності до Закону України "Про державну службу". З 01.03.2023 позивача автоматично переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, на думку позивача, відповідачем при переведенні його на інший вид пенсії неправильно застосовано показник середньої заробітної плати, з якої сплачені страхові внески, а саме застосовано показник за 2014-2016 роки, а не за 2020-2022 роки, у зв`язку із чим звернувся до суду за захистом своїх прав.
Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Від відповідача надійшов до суду відзив на позовну заяву, у якому, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, зауважує, що пенсія за віком, призначена позивачу зі зниженням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про державну службу", а також пенсія за віком, яка призначається особі при досягненні пенсійного віку, передбаченого ст. 26 Закону № 1058 - це один і той самий вид пенсії, розмір якого обчислюється відповідно до одного Закону. Відтак, оскільки позивачу вже призначено пенсію за віком, повторної реалізації права на призначення одного й того ж виду пенсії бути не може. Просить повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій стверджує, що механізм призначення пенсії згідно Закону України "Про державну службу" значно відрізняється від механізму призначення згідно Закону №1058, а тому ці пенсії не можна вважати пенсіями одного виду. Призначена йому з 01.03.2023 пенсія має обраховуватися на підставі статті 40 Закону №1058 як вперше призначена та при її обчисленні має застосовуватися показник середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020-2022 роки, тому просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у письмовому провадженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив таке.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Житомирській області та з 08.09.1995 по 31.03.2002, з 15.04.2002 по 21.07.2003, з 01.09.2003 по 28.02.2023 отримував пенсію за віком призначену на умовах Закону України "Про державну службу".
З 01.04.2002 по 14.04.2002, з 22.07.2003 по 31.08.2003 та з 01.03.2023 отримує пенсію за віком, обчислену за нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058).
31.07.2025 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про перерахунок/призначення пенсії, у якій просив призначити, перерахувати і виплатити пенсію за віком на загальних підставах із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2020-2022 роки.
Листом відповідача від 04.09.2025 повідомлено позивача про відсутність підстав для проведення такого перерахунку пенсії.
Позивач вважає вищевказане рішення неправомірним, а тому за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з цим позовом.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується такими мотивами.
Згідно з частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також, у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
З 01.01.2004 набрав чинності Закон № 1058-IV, який, згідно преамбули, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.
Отже, з 01.01.2004 Закон №1058-IV є основним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду.
Відповідно до статті 1 Закону №1058-IV пенсія щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Частиною 1 статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до частини 3 статті 2 Закону № 1058-IV для окремих категорій громадян законами України можуть встановлюватися умови, норми і порядок їх пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і недержавного пенсійного забезпечення.
В даному ж випадку, як видно з матеріалів справи, позивач перебуває на пенсійному обліку у відповідача та до 01.03.2023 отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а, починаючи з 01.03.2023, отримує пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
За приписами частини другої статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Разом з тим, частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Зміст наведених норм свідчить про те, що правила, які регулюють переведення з одного виду пенсії на інший поширюються виключно на ті три види пенсій, які призначаються за правилами Закону № 1058-IV, тобто пенсії за віком, пенсії по інвалідності та пенсії у зв`язку з втратою годувальника.
Отже, при переведені позивача з пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на пенсію за віком на загальних умовах не відбулось призначення іншого виду пенсії, оскільки пенсія за віком зі зменшенням пенсійного віку, призначена відповідно до Закону України "Про державну службу", є різновидом пенсії за віком, зі зменшенням загального пенсійного віку.
Таким чином, оскільки у спірних правовідносинах має місце призначення одного й того ж самого виду пенсії (пенсії за віком), але за іншим законом, суд погоджується з позицією відповідача стосовного того, що показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії за віком, призначеної зі зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України "Про державну службу" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії за віком.
Відповідні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 185/1389/17, від 27.03.2020 у справі № 335/8983/17, від 15.05.2020 у справі № 334/13/16-а, від 29.11.2022 у справі № 560/4589/21 та постановах Сьомого апеляційного адміністративного суду від 18.07.2023 у справі № 120/1780/23, від 17.06.2024 у справі № 120/16178/23.
За сукупністю наведених обставин, суд приходить до висновку про відсутність неправомірності в діях відповідача. Відтак, відсутні правові підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень призначити, нарахувати та доплатити пенсію позивачу з 04.09.2025 з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) у середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2020, 2021, 2022 роки.
Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, виходячи з системного аналізу вимог законодавства та встановлених обставин справи, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позову.
Стосовно судових витрат слід зазначити, що оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, такі витрати відповідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу не підлягають.
Керуючись ст.ст. 73 - 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, -

вирішив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП/ЄДРПОУ: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, 7, м. Житомир, Житомирський р-н, Житомирська обл., 10003, РНОКПП/ЄДРПОУ: 13559341) про визнання неправомірними дій, зобов`язання вчинити дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.В. Чернова

16.02.26