Справа № 503/316/26
Провадження № 3/503/216/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Кодима

Суддя Кодимського районного суду Одеської області Сердюк Б.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кодима справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не працевлаштованої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ,
за ч. 1 ст. 184 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 не належним чином виконує обов`язки щодо забезпечення необхідних умов для проживання та виховання своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Під час обстеження житлово-побутових умов проживання 05 та 22 березня 2026 року в кімнаті за місцем проживання було брудно та не прибрано, наявні антисанітарні умови, їжа для дітей не була приготована, не створені належні умови для проживання, зростання та розвитку дітей, крім того мати залишила дітей на тривалий час без нагляду, наражаючи їх на небезпеку. Своїми діями ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 184 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 вину визнала повністю та зазначила, що зробила для себе відповідні висновки та запевнила, що подібне більше не повториться.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, суддя дійшов наступних висновків.
Частиною 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП підтверджується дослідженими доказами, а саме протоколами про адміністративні правопорушення серії ВАД №764115 від 06 березня 2026 року та серії ВАД №764154 від 23 березня 2026 року, актами обстеження умов проживання, актом візиту в сім`ю, поясненнями та іншими матеріалами справи у їх сукупності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом, стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених.
Ураховуючи вимоги ст. 36 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення №503/316/26 та №503/418/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слід об`єднати в одне провадження і вважати їх однією справою про адміністративне правопорушення.
При вирішенні питання щодо призначення адміністративного стягнення, враховуються положення ст. 33 КУпАП, а саме характер вчинених правопорушень, особа порушниці, ступінь її вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Отже, ураховуючи конкретні обставини вчинення адміністративних правопорушень, особу порушниці, відсутність обтяжуючих обставин, її майновий стан, суддя дійшов висновку, що необхідним і достатнім буде застосування відносно ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді попередження.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, ст. 4 Закону України "Про судовий збір", у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення, особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності сплачує судовий збір за ставкою 0,2 від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року.
Керуючись ст. ст. 33, 36, 40-1, 283, 284 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:
Справи про адміністративні правопорушення №503/316/26 та №503/418/26 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 об`єднати в одне провадження та присвоїти справі єдиний унікальний номер 503/316/26.
ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 184 КУпАП і застосувати до неї адміністративне стягнення, за правилами ст. 36 КУпАП, в межах санкції ч. 1 ст. 184 КУпАП, у виді попередження.
Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір, у розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) грн 60 коп.
Постанова може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, через Кодимський районний суд Одеської області, протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя         Б.С. Сердюк