Справа № 766/22753/17
н/п 2/766/3088/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року         м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Єпішина Ю.М.,
секретар судового засідання Царенко Д.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні в загальному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних,-

в с т а н о в и в:

Позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів  ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача інфляційні витрати та три відсотки річних за договорами позики від 31.08.2012 року та від 01.02.2013 року у загальному розмірі 82185,93 грн., та судові витрати по сплаті судового збору.
В позовній заяві посилався на те, що 31.08.2012 року та 01.02.2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, факт отримання коштів підтверджується розписками. Окрім того 31.08.2012 року та 01.02.2013 року між позивачем та окремо відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладені договори поруки згідно яких вони поручилися за виконання боргових зобов`язань за договорами позики укладеними між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 . Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2016 року Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року в частині стягнення судових витрат та в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 31 серпня 2012 року в розмірі 134 960,11 грн., з яких: 80 200 грн. - заборгованість за кредитом, 50 329,80 - індекс інфляції, 4430,31 грн. - 3% річних. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 31 серпня 2012 року в розмірі 134 960,11 грн., з яких: 80 200 грн. - заборгованість за кредитом, 50 329,80 - індекс інфляції, 4430,31 грн. - 3% річних. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01 лютого 2013 року в розмірі 242 473,50 грн. з яких: 147730 грн. - заборгованість за кредитом, 88490,27 грн - індекс інфляції, 6253,23 грн. - 3% річних. Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01 лютого 2013 року в розмірі 242 473,50 грн. з яких: 147730 грн. - заборгованість за кредитом, 88490,27 грн. - індекс інфляції, 6253,23 грн. - 3% річних. Рішення набрало законної сили, борг відповідачами не сплачено. На підставі чого позивач змушений звернутись до суду з вказаним позовом.
Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Херсонської області Рядчої Т.І. від 26.09.2018 року справу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.
Відповідно до розпорядження Херсонського міського суду Херсонської області №01-09/1777/18 від 29.10.2018 року суддя Рядча Т.І. не може продовжувати розгляд справи у зв`язку з перебуванням на лікарняному.
29.10.2018 року судді Херсонського міського суду Херсонської області Єпішину Ю.М. повторно автоматизовано розподілено дану справу.
Ухвалою від 30.10.2018 року справу прийнято до провадження за правилами загального провадження та призначено судове засідання у справі.
Ухвалою від 18.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
21.10.2019 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву згідно якого просить відмовити в задоволенні позовної заяви в частині стягнення коштів з поручителів ОСОБА_4 , ОСОБА_3 .
Інші заяви та клопотання від сторін не надходили.
Розпорядженням голови Верховного Суду №1/0/9-22 від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ підсудну Херсонському міському суду Херсонської області.
Рішенням Вищої ради правосуддя №566/0/15-23 від 30.05.2023 року «Про відновлення роботи Херсонського міського суду Херсонської області, зміну територіальної підсудності судових справ окремих судів Херсонської області, відтермінування початку відновлення роботи Білозерського районного суду Херсонської області», зокрема вирішено відновити з 1 червня 2023 року роботу Херсонського міського суду Херсонської області, територіальну підсудність судових справ якого змінено розпорядженнями Голови Верховного Суду від 6 березня 2022 року № 1/0/9-22 (зі змінами, внесеними розпорядженням Голови Верховного Суду від 26 вересня 2022 року № 52), від 10 січня 2023 року № 2. Датою початку процесуальної діяльності, зокрема, Херсонського міського суду Херсонської області визначено 12 червня 2023 року.
Після відновлення роботи суду, та проведення інвентаризації, розгляд справи продовжено.
В судове засідання позивач не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
У судове засідання у час призначений для розгляду справи за суттю, відповідачі повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за відомим суду зареєстрованим у встановленому законом порядком місцем їх проживання, опублікування оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України. Документів, що підтверджують поважність причин її відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло.
За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно з приписами ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно до норми ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ст.ст.81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.
На підставі ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
За вимогами ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.
Судом встановлено, що 31 серпня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики на грошову суму 118 000 грн., з граничним терміном повернення до 31 серпня 2013 року, що підтверджується договором позики від 31.08.2012 року, отримання ОСОБА_2 грошових коштів підтверджується також копією розписки від 31.08.2012 року.
01 лютого 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики на грошову суму 161 000 грн., з граничним терміном повернення до 01 лютого 2014 року.
В забезпечення зобов`язань ОСОБА_2 31 серпня 2012 року, 01 лютого 2013 року між позивачем та відповідачами ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 з кожним окремо були укладені договори поруки, згідно яких поручителі поручилися за виконання зобов`язань між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з виконання боргових зобов`язань за договорами позики.
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24.02.2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 , про стягнення суми боргу за договором позики задоволено.
Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2016 року, Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 24 лютого 2016 року в частині стягнення судових витрат та в частині стягнення боргу з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 31 серпня 2012 року в розмірі 134 960,11 грн., з яких: 80 200 грн. - заборгованість за кредитом, 50 329,80 - індекс інфляції, 4430,31 грн. - 3% річних.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 31 серпня 2012 року в розмірі 134 960,11 грн., з яких: 80 200 грн. - заборгованість за кредитом, 50 329,80 - індекс інфляції, 4430,31 грн. - 3% річних.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01 лютого 2013 року в розмірі 242 473,50 грн. з яких: 147730 грн. - заборгованість за кредитом, 88490,27 грн - індекс інфляції, 6253,23 грн. - 3% річних.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 01 лютого 2013 року в розмірі 242 473,50 грн. з яких: 147730 грн. - заборгованість за кредитом, 88490,27 грн. - індекс інфляції, 6253,23 грн. - 3% річних.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ.
Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.
У випадку преюдиційного установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиційного рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відродження у мотивувальній частині судового акта (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17).
Подібні правові висновки висловлені Великою Палатою Верховного Суду? у постановах: від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17 (провадження № 12-144гс18), від 08 червня 2021 року у справі №662/397/15-ц (провадження № 14-20цс21).
Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.
Даний висновок узгоджується з Постановою Верховного Суду від? ? 20.06.2022 року у справі № № 756/10472/15-ц, провадження № 61-14042св21.
Докази оскарження рішення в касаційному порядку відсутні та докази виконання відповідачами вказаного рішення в матеріалах справи відсутні.
Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Положеннями ст. 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01.10.2014 року у справі № 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ч. 3 ст. 554 ЦК України особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18.
Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц від 13.11.2019 року у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 року у справі № 902/417/18 сформульовано висновки про те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання і ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.
Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.
Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.
З матеріалів справи вбачається, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 31 серпня 2012 року та 01 лютого 2013 року були укладені окремі договори поруки, за умовами яких ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен окремо зобов`язалися солідарно відповідати перед позивачем за виконання боржником ОСОБА_2 своїх зобов`язань за договорами позики від 31 серпня 2012 року та від 01 лютого 2013 року.
Оскільки відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожен окремо поручилися за виконання зобов`язань за договором позики ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 , а тому вони не можуть солідарно разом нести відповідальність за цими зобов`язаннями.
На підставі викладеного, відповідачі, які прострочили зобов`язання, зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 01.07.2015 року до 30.11.2017 року, а також три відсотки річних від простроченої суми.
Як встановлено рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06.12.2016 року, заборгованості відповідача за договорами позики №б/н від 31.08.2012 року становить 80200,00 гривень та за договором позики від 01.02.2013 року становить 147730,00 гривень.
Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача, прострочена сума заборгованості становить: за договором позики від 31.08.2012 року за період з 01.07.2015 року до 30.11.2017 року: індекс інфляції 23097,60 грн., три проценти річних 5820,54грн; за договором позики від 01.07.2015 року за період з 01.07.2015 року до 30.11.2017 року: індекс інфляції 42546,24 грн., три проценти річних 10721,55грн.
Докази зменшення вказаного розміру заборгованості до матеріалів справи сторонами не надавались.
Вказані розрахунки відповідають офіційним встановленим індексам інфляції у вказаний період та обставинам справи.
На підставі викладеного суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.
Оскільки судом позов задоволено повністю, з відповідачів підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по справі в сумі по 273,95 грн. з кожного на користь позивача.
Повний текст рішення складено 03.04.2026 року.
На підставі викладеного ст. ст. 207, 526, 530, 626, 628, 633, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст.12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 274-284, 354-355 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:

Позовну заяву  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних – задовольнити у повному обсязі.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 28918,14 грн., яка складається з 3% річних від простроченої суми – 5820,54 грн., індекс інфляції – 23097,60 грн., за порушення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 31.08.2012 року.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 28918,14 грн., яка складається з 3% річних від простроченої суми – 5820,54 грн., індекс інфляції – 23097,60 грн., за порушення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 31.08.2012 року.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 53267,79 грн., яка складається з 3% річних від простроченої суми – 10721,55 грн., індекс інфляції – 42546,24 грн., за порушення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 01.02.2013 року.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 53267,79 грн., яка складається з 3% річних від простроченої суми – 10721,55 грн., індекс інфляції – 42546,24 грн., за порушення виконання грошового зобов`язання за договором позики від 01.02.2013 року.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Суддя         Ю.М.Єпішин