Справа № 183/2842/26
№ 1-кп/183/1682/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),
обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),
розглянув у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12026042350000152 від 02.02.2026 стосовно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кегичівка Харківської області, громадянина України, маючого середню спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,
в с т а н о в и в:

Приблизно в 20-х числах грудня 2025 року (більш точної дати під час судового розгляду не встановлено) ОСОБА_5 , перебуваючи у лісосмузі, яка розташована неподалік від с. Красне Кигичівського району Харківської області, знайшов конструктивно-оформлений заряд вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які у поєднанні утворюють ручну осколкову, оборонну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху. 
В цей час у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових пристроїв, вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу. 
Реалізуючи свій злочинний умисел, приблизно в 20-х числах грудня 2025 року (більш точної дати під час судового розгляду не встановлено) ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, достовірно знаючи, що вищевказані предмети є вибуховими пристроями, вибуховими речовинами, бойовими припасами, взяв до рук конструктивно-оформлений заряд вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які у поєднанні утворюють ручну осколкову, оборонну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху, тим самим придбав вибухові пристрої, вибухові речовини та бойові припаси без передбаченого законом дозволу, всупереч вимогам Положення про дозвільну систему, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом №622 від 21.08.1998 Міністерства внутрішніх справ України, після чого переніс їх до свого авто марки «RENAULTMASTER», д.н.з. НОМЕР_2 , де зберігав раніше придбані вибухові пристрої, вибухові речовини та бойові припаси без передбаченого законом дозволу.
Рухаючись 02.02.2026 на вищевказаному транспортному засобі поблизу будинку № 155 по вулиці Гетьманській у м. Самар Дніпропетровської області, ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції, з метою перевірки документів в порядку ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та в ході опитування останній повідомив, що має предмети схожі на бойові припаси. Цього ж дня, 02.02.2026 приблизно о 23 годині 09 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу будинку № 155 по вулиці Гетьманській, м. Самар Дніпропетровської області, під час огляду місця події, в присутності двох понятих надав з картки водійських дверей для огляду предмети, а саме: конструктивно-оформлений заряд вибухової речовини, а саме спорядженим корпусом ручної, осколкової, оборонної гранати Ф-1 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; уніфікований запал ручних гранат модернізований типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, які у поєднанні утворюють ручну осколкову, оборонну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів та придатна для здійснення вибуху, котрі ОСОБА_5 придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
В підготовчому судовому засіданні прокурор заявила клопотання про затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної 25 березня 2026 року між прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 за участю захисника ОСОБА_4 , яку просила затвердити судом та призначити узгоджене між прокурором та обвинуваченим покарання за ч. 1 ст. 263 КК України – у виді позбавлення волі строком на 3 роки зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, встановлені ст. 473 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 висловився про затвердження угоди і призначення йому узгодженого покарання. При цьому, останній вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю та повністю визнав обставини, зазначені прокурором в обвинувальному акті. Також зазначив, що угоду було укладено добровільно. У вчиненому щиро кається.
Захисник ОСОБА_4 не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.
В обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні з`ясовані всі питання, визначені ст. 474 КПК України та роз`яснені наслідки укладення та невиконання угоди, відповідно до ст. ст. 473, 476 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, угода відповідає вимогам КПК України та закону.
Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою та доведеною, його дії підлягають правовій кваліфікації за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто придбанні, носінні, зберіганні вибухових пристроїв, вибухових речовин та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Суд враховує, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_5 кримінальне правопорушення у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Однак, обставиною, яка пом`якшує покарання  ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття, яке ґрунтується на належній критичній оцінці ним своєї протиправної поведінки, визнанні вини та готовності підлягати кримінальній відповідальності.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.
Крім того, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який є таким, що не має судимості, свою вину визнав повністю, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину.
Тому, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому ОСОБА_5 узгоджену між сторонами міру покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки, та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді позбавлення волі на вказаний вище строк з випробуванням буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Крім того, вирішуючи питання щодо розподілу процесуальних витрат у відповідності до ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави документально підтвердженні витрати на залучення експерта, які складають 1782,80 грн. (висновок експерта за результатами проведення: судової вибухо-технічної експертизи від 12.02.2026 № СЕ-19/104-26/3963-ВТХ).
Запобіжний захід до ОСОБА_5 не застосовувався.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374, 474 КПК України, суд
у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 25 березня 2026 року між прокурором Самарівської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_5 .
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 263 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік.
На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речовий доказ – диск із відеозаписом зі службової боді камери за 20.02.2026 у період часу з 21 години 18 хвилин по 21 годину 56 хвилин, наданий свідком ОСОБА_7 , який зберігається в матеріалах кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 1782 гривні 80 копійок.
Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана сторонами кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя       ОСОБА_1