Справа № 185/4064/26
Провадження № 3/185/1518/26
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року м.Павлоград
Дніпропетровської області

Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Щербина О.О., за участі особи, яка притягується до адміністративної відповідальності та його захисника – адвоката Алієва Н.Д.,розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла з відділення поліції № 2 Синельниківського районного управління поліції Головного Управління Національної Поліції в Дніпропетровській області у відношенні:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого по АДРЕСА_1 , 

про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:

Зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №257256, складеного 08.03.2026 року слідує, що 08.03.2026 року, о 14.40 год., по вул.Шевченка в с.Словянка , водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Киа-Спортєж з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. 

Під час розгляду справи особа, яка притягається до адміністративної відповідальності , та його захисник наполягали на закритті провадження у справі в зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Зокрема, останні наголошували, що протокол про адміністративне правопорушення не містить обов`язкових реквізитів, передбачених КУпАП для його складання.

На переконання вказаних учасників судового розгляду протокол не містить вказівки на місце вчинення адміністративного правопорушення, оскілки не вказані ані район його вчинення, ані область України, ані будинок по вул.Шевченка, тощо.

Також протокол не містить вказівки на те, що, та яку процедуру повинен був пройти водій Свєженцев у встановленому законом порядку.

Відсутня вказівка й на те, від чого відмовився водій ОСОБА_1 – від огляду на місці, чи пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі.

Крім того, захисник особи, яка притягається до адміністративної відповідальності зазначав про те, що ОСОБА_1 на час фіксації адміністративного правопорушення та складання про це протоколу, взагалі не перебував в якості водія транспортного засобу, в контексті значення вказаного терміну, передбаченого Правилами Дорожнього Руху. Додав, що працівники поліції не надали суду жодних доказів керування ОСОБА_1 транспортним засобом, порушення ним ПДР, які можуть слугувати законності зупинки транспортного засобу, та вчинення дій, направлених на притягнення вказаної особи до адміністративної відповідальності. 

З ясувавши позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, заперечення його захисника, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, в тому числі, й данні, що містяться в наданому суду відео-доказі, проаналізувавши та зіставивши все між собою та в сукупності з вимогами діючого законодавства України, приходжу до висновку, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 повинна бути закрита за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП за таких підстав.

Згідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.245 КУпАП, завданням провадження у справі про адміністративне правопорушення є, зокрема, своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.

В контексті вимог, зазначених у ст.256 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення повинен містити усі відомості з детальним викладенням обставин, що стосуються правопорушення, з метою повного відображення фактів учиненого порушення.

Проте, під час складання протоколу про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення правоохоронним органом не дотримано зазначених положень закону, а також вимог ст.266 КУпАП.

Зокрема, відповідно до ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;
2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;
3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;
4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;
5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;
6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;
7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;
8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;
9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;
10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
Поліцейський зобов`язаний зупиняти транспортні засоби у разі:
1) якщо є інформація, що свідчить про порушення власником транспортного засобу митних правил, виявлені митними органами відповідно до Митного кодексу України, а саме: порушення строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту іншого транспортного засобу особистого користування, використання такого транспортного засобу для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, розкомплектування чи передачу у володіння, користування або розпорядження такого транспортного засобу особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту;
2) якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб, який зареєстрований в іншій країні, не зареєстрований в Україні у встановлені законодавством строки чи перебуває на території України з порушенням строків тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту, чи використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні, чи переданий у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.
3) Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Протокол про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_1 містить посилання на те, що останній 08.03.2026 року, о 14.40 год., по вул.Шевченка в с.Словянка керував транспортним засобом Киа-Спортєж з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження на стан алкогольного сп`яніння відмовився у встановленому законом порядку, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху України. 

Надаючи суду докази наявності у справі даних про те, що ОСОБА_1 дійсно керував транспортним засобом, порушив ПДР, які б надавали працівнику поліції законних підстав зупинити транспортний засіб під керуванням вказаної особи, розпочати провадження у справі, тощо, правоохоронний орган, що порушив провадження у справі, долучив до протоколу про адміністративне правопорушення данні про притягнення ОСОБА_1 за вчинення 08.03.2026 року також по вул.Шевченка в н.п. Словянка, ще й адміністративних правопорушень, передбачених ст.121,126 та 122 КУпАП, зазначаючи, що водій Свєженцев не мав страхового полісу, не був пристебнутий пасками безпеки, та не подав сигнал світловим показчиком повороту відповідного напрямку. 

Разом з тим, данні відео-фіксації, що були досліджені судом під час розгляду даної справи свідчать про те, що будь-яких доказів керування ОСОБА_2 транспортним засобом у час, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення правоохоронним органом зібрано й надано не було.

Вказаним відео-доказом підтверджено знаходження автомобіля біля будівлі у статичному положенні, без працюючого двигуна, та без наявності інших ознак руху автомобіля, та перебування поруч з автомобілем ОСОБА_1 .

Отже суду не надано жодних доказів як керування ОСОБА_1 транспортним засобом, так і порушення останнім ПДР, яке б надавало поліцейським у передбачений законом спосіб зупинити транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 та розпочати процедуру притягнення останнього до адміністративної відповідальності. 

Таким чином, з об`єму та змісту досліджених з вказаних питань судом доказів у справі необхідно зробити висновок, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом у час та місці, зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення, а також законність причини зупинки транспортного засобу під керуванням даного водія, визначена ст.35 Закону України «Про національну поліцію», не доведено та не підтверджено жодним доказом.

Крім того, у відповідності до загальних положень «ІНСТРУКЦІЇ 
про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п. 6 зазначених положень передбачено, що огляд на стан сп`яніння проводиться:

- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби);

- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря 

– фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).

Згідно з п.7 тієї ж Інструкції визначено, що у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – заклад охорони здоров`я).

Разом з тим документ звинувачення у справі, тобто протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на те, що, та яку процедуру повинен був пройти водій Свєженцев у встановленому законом порядку.

Відсутня в протоколі про адміністративне правопорушення й вказівка на те, від чого відмовився водій ОСОБА_1 – від огляду на місці, чи від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі.

Вказані обставини були залишені поза увагою працівника поліції, останній не вжив заходів для здійснення передбаченої законом процедури, та протоколом про адміністративне правопорушення формально оформив відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, не сформулювавши та не конкретизувавши належним чином зазначені вище питання. 

Окрім зазначеного, частиною 3 ст.266 КУпАП визначено, що у разу незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, що в даному випадку не було дотримано правоохоронним органом. 

Частиною 5 ст.266 КУпАП закріплено, що огляд особи, в тому числі й на стан алкогольного сп`яніння, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.

Перегляд змісту наданого суду відео-доказу з вказаних питань підтверджує позицію особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, та його захисника про те, що керування ОСОБА_1 транспортним засобом не задокументовано та не підтверджена належними та допустимими доказами, оформлення зупинки автомобіля відбувалося в порушення Закону України «Про Національну поліцію», в зв`язку з чим всі наступні вимоги працівників поліції водій не зобов`язаний був виконувати, а всі складені процесуальні документи відносно нього не можуть бути доказами його вини у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 

Слушними є й зауваження вказаних учасників судового розгляду про те, що правоохоронним органом порушені й вимоги ст.256 КУпАП, оскільки протокол про адміністративне правопорушення не містить обов`язкових реквізитів, передбачених КУпАП для його складання.

Судом встановлено, що даний документ, яким ОСОБА_1 обвинувачується за ч.1 ст.130 КУпАП не містить вказівки на місце вчинення адміністративного правопорушення, оскілки не вказані ані район його вчинення, ані область України, ані номер будинку по вул.Шевченка в н.п. Словянка, тощо.

У практиці Європейського суду з прав людини існує тенденція поступової універсалізації понять «обвинувачення за адміністративним проступком» та «обвинувачення, яке має ознаки злочину», залежно від ступеню її суспільної небезпеки ( Рішення у справі «Лутц проти Німеччини», «Отцюрк проти Німеччин», « Девеєр проти Бельгії»). 

Отже, адміністративне обвинувачення має бути доведено державою, в особі уповноважених на те посадових осіб, а тому особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не зобов`язана доводити свою невинуватість.

Обов язок органу (особи), яка склала протокол про адміністративне правопорушення нести тягар доказування, є складовою презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини в сенсі ст.62 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини та звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до вчинення порушення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. 

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположеннях свобод, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. 

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом». Така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків. 

Оцінюючи зібрані та надані суду докази, в їх сукупності, суд приходить висновку, що винність водія ОСОБА_1 «поза розумним сумнівом», у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП під час розгляду справи судом не знайшла свого підтвердження. 

На підставі викладеного, справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 має бути провадженням закрита, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Керуючись п.1 ст.247 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В :

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 провадженням закрити, в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Постанова може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в строк 10 днів.

СУДДЯ: ЩЕРБИНА О.О.