КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 756/15855/24
номер провадження №22-ц/824/3325/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року /суддя Тиха О.О./
у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання відсутніми (припиненими) зобов`язань за кредитним договором та повернення безпідставно списаних коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся з вимогами визнати відсутніми (припиненими) його зобов`язання перед АТ «Універсал Банк» за кредитним договором від 16.02.2018; зобов`язати АТ «Універсал Банк» повернути безпідставно списані з банківської картки НОМЕР_2 кошти в сумі 899,00 грн.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю. /т. 2 а.с. 8-15/
Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема, грубо порушено принцип преюдиційності (ч. 4 ст. 82 ЦПК України), оскільки суд неправомірно повторно оцінив та спростував обставини, встановлені в іншій справі №295/14571/21 (недоведеність укладення договору та відсутність доказів ознайомлення з умовами та тарифами). Мотивувальна частина рішення неповна та неаргументована (ст. 263 ЦПК України), оскільки суд першої інстанції обмежився формальним посиланням на норми про свободу договору та електронну форму правочину, без аналізу їх застосування до фактів. Вказував, що проігноровано висновки Верховного Суду (ВП ВС від 03.07.2019 №342/180/17, ОП КЦС від 23.05.2022 №393/126/20) про те, що Паспорт споживчого кредиту не означає укладення договору, а є лише підтвердженням інформування, а не формою правочину (ст. 207, 638 ЦК України). Також проігноровано спростування доказів відповідача (ст. 89 ЦПК України), зокрема офіційну відповідь Viber про відсутність листування та фальсифікацію скріншотів щодо Угоди про реструктуризацію, а також результати дослідження мобільного телефону в судовому засіданні 01.09.2025 в якому встановлено відсутність листування. Наголошував на незаконності списання коштів та відсутності зобов`язань, оскільки борг є недоведеним, а списання на погашення відсутнього боргу є безпідставним збагаченням (ст. 1212 ЦК України).
Представник АТ «Універсал Банк» адвокат Попов В.О. у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін. Вважав доводи апелянта безпідставними, оскільки договір укладено 16.02.2018 шляхом підписання Анкети-заяви, умови опубліковано на сайті https://www.monobank.ua/terms, позивач користувався послугами, підписував ЕЦП, укладено окремі кредитні договори в рамках послуг «Транзакція в розстрочку» тощо, підписано Угоду про реструктуризацію 17.01.2023, якою визнано договір та борг. Вказував, що рішення у справі №295/14571/21 не встановило відсутність договору, а лише відмовило в стягненні через недоведеність вимог; списання коштів договірне (п. 10 Анкети-заяви). Посилався на ст. 1054 ЦК України (кредитний договір), ст. 207 ЦК України (письмова форма), ст. 639 ЦК України (електронна форма), ст. 599 ЦК України (припинення зобов`язань), ст. 1212 ЦК України (безпідставне збагачення), ст. 634 ЦК України (договір приєднання).
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.
Судом встановлено, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю даного проекту є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а також видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила надання банківських послуг містяться за посиланням: https://www.monobank.ua/terms та є загальнодоступними. 
В рамках вказаного проекту, 16.02.2018 ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, яка містить докладну інформацію щодо особи позивача ОСОБА_1 , зокрема, дату його народження, індивідуальний податковий номер, серію, номер паспорта громадянина України і дату його видачі, адресу проживання, номер мобільного телефону, а також соціальний статус, службове положення, розмір середнього доходу, тощо. 
В Анкеті-заяві також містяться відповідні сторінки паспорта позивача та довідка про його РНОКПП, які скопійовані ним та надані до анкети в електронному вигляді, за допомогою яких, працівником банку виконана його ідентифікація та верифікація. 
Як вбачається з тексту Анкети-заяви від 16.02.2018 позивач просить відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. 
Підписанням Анкети-заяви позивач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним їй відкритим ключем, який буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Визначив, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях, а також підтвердив, що всі наступні правочини можуть вчинятися ним або банком з використанням електронного цифрового підпису (п. 6 Анкети-заяви). 
Згідно з пунктом 10 Анкети-заяви позивач надав право і доручив Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх його рахунків, відкритих у Банку, без додаткових розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та Банком (п. 10 Анкети-заяви). Після укладання договору про надання банківських послуг позивач користувався послугами АТ «Універсал банк», звертався з заявами про відкриття рахунків, надання кредитів, зміни кредитного ліміту, проведення платіжних операцій, тощо. 
На підставі вказаних заяв, які були підписані ОСОБА_1 шляхом накладення ЕЦП, останньому відкрито поточні рахунки в національній та іноземній валютах, надано кредити на споживчі цілі в рамках різних послуг, передбачених Умовами і правилами надання банківських послуг. 
До 2021 року ОСОБА_1 належним чином виконував свої зобов`язання, але в подальшому позивач почав порушувати умови договору, в результаті чого у останнього виникла заборгованість, яка станом на 05.02.2025 складає 13 751,56 грн. 
Крім того, 17.01.2023 ОСОБА_1 було підписано Угоду про реструктуризацію заборгованості за Договором про надання банківських послуг «Monobank», тим самим останній визнав факт укладення між ним та АТ «Універсал банк» договору про надання банківських послуг «Monobank» від 16.02.2018, а також факт наявності заборгованості за вказаним договором. 
АТ «Універсал Банк» зверталося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, у рішенні про відмову у задоволенні позову суд не встановив факту неотримання ОСОБА_1 грошових коштів від банку у користування або факту їх повернення позивачем. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції вірно керувався ст. 1054 ЦК України про те, що за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит, а позичальник - повернути його з процентами; ст. 207 ЦК України про те, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою електронного засобу зв`язку; ст. 639 ЦК України про те, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, вважається укладеним у письмовій формі; ст. 599 ЦК України про те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином; ст. 1212 ЦК України про те, що особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов`язана повернути потерпілому все набуте майно. 
Судом першої інстанції зроблено обґрунтований висновок про те, що договір укладено, зобов`язання не припинено, списання коштів договірне, тому в позові слід відмовити.
Київський апеляційний суд, розглядаючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення принципу преюдиційності (ч. 4 ст. 82 ЦПК України) та неправильної оцінки доказів укладення кредитного договору від 16.02.2018, відхиляє їх як необґрунтовані.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції неправомірно спростував обставини, встановлені в справі №295/14571/21 (недоведеність укладення договору та відсутність ознайомлення з умовами), та ігнорував висновки ВП ВС від 03.07.2019 у справі №342/180/17 та ОП КЦС від 23.05.2022 у справі №393/126/20 про те, що Паспорт споживчого кредиту є лише інформацією, а не формою договору (ст. 207, 638 ЦК України). 
Однак, вказане рішення не встановило відсутність договору як такого, а лише відмовило в стягненні через недоведеність вимог, тому преюдиційність не застосовується до існування зобов`язань (ст. 599 ЦК України). 
Суд першої інстанції правильно оцінив Анкету-заяву від 16.02.2018 як договір приєднання (ст. 634 ЦК України), підписаний позивачем, з посиланням на публічні Умови на сайті https://www.monobank.ua/terms, що не суперечить електронній формі правочину (ст. 639 ЦК України).
Щодо доводів апеляційної скарги про фальсифікацію Угоди про реструктуризацію від 17.01.2023 та списання коштів у сумі 899 грн, в апеляційній скарзі апелянт посилається на відповідь Viber про відсутність листування та дослідження телефону в засіданні 01.09.2025, стверджуючи, що списання є безпідставним збагаченням (ст. 1212 ЦК України). 
Суд першої інстанції вірно встановив, що Угода підписана ЕЦП (п. 6 Анкети-заяви), яким позивач визнав договір та борг, а списання здійснено за п. 10 Анкети-заяви для погашення зобов`язань, які не припинені. Електронний підпис прирівнюється до власноручного, а користування послугами (відкриття рахунків, заяви на кредит) підтверджує волю сторін.
Отже, суд першої інстанції обґрунтовано не знайшов підстав для визнання зобов`язань припиненими чи повернення коштів, оскільки борг не спростовано.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.
Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року - залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 11 вересня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: