Справа №519/992/25 
Провадження № 2/519/246/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К РА Ї Н И 

26.03.2026 м. Південне
Південний міський суд Одеської області у складі:
головуючого судді Лемця С.П.,
за участі секретаря судових засідань Волкової Н.О.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача – адвоката Нікітіної Г.Е., 
відповідача ОСОБА_2 ,
представника відповідача – адвоката Симаченко Є.А.,
представника третьої особи Тарасової Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою представника ОСОБА_1 – адвоката Нікітіної Г.Е. до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, за участі третьої особи – Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, за участю третьої особи – Служба у справах дітей Південнівської міської ради Одеського району Одеської області,

ВСТАНОВИВ:
Представник позивача за первісним позовом звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, за участі третьої особи – Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, який обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 з 2017 року перебував у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від попереднього шлюбу відповідач має сина – ОСОБА_4 . Від даних відносин народилася ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалося, діти залишилися проживати з матір`ю. Відповідач не надає можливості частіше зустрічатися з донькою ОСОБА_6 , викликає поліцію стосовно того, що дитина перебуває у позивача більше часу ніж дозволила ОСОБА_2 .
Відповідач зловживає алкогольними напоями, проживає з дітьми в антисанітарних умовах з невідомими чоловіками. Діти погано харчуються, брудні. Син не відвідує школу, про що було складено протокол про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , також вона не водить до дитячого садку доньку, не займається її розвитком.
Службою у справах дітей Південнівської міської ради Одеського району Одеської області 08.04.2025 без повідомлення були обстежені житлові умови дітей за адресою: АДРЕСА_1 (місце проживання батьків відповідача) та складено акт обстеження умов проживання.
Крім того, постановою Южного міського суду Одеської області від 14.04.2025 ОСОБА_2 було притягнуто до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків відносно ОСОБА_4 .
Позивач неодноразово викликав поліцію до місця де перебували діти, звертався до служби у справах дітей із заявами, проте відповідач не змінила свого ставлення до дітей, не відмовилась від вживання алкогольних напоїв, а відтак ОСОБА_3 був змушений звернутись до суду із цим позовом, в якому просить суд визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком – ОСОБА_7 .
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 28.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
12.08.2025 ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом про визначення місця проживання дитини з матір`ю, який обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 починаючи з 2017 року по кінець лютого 2025 року. Від фактичних шлюбних відносин у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Що стосується фактичних шлюбних відносин ОСОБА_8 та ОСОБА_1 , то вказані відносини не склались оскільки починаючи з 2017 року і по кінець лютого 2025 року ОСОБА_9 систематично вчиняв домашнє насильство відносно ОСОБА_8 , тобто скоював протиправні дії психологічного та фізичного характеру, задавав тілесні ушкодження ОСОБА_10 . Окрім вказаних фактів ОСОБА_11 у період з 2017 року по кінець лютого 2025 року багато разів зверталась по лінії «102» у Южненське відділення поліції на неправомірні дії ОСОБА_1 . 
Як зазначає ОСОБА_2 характеризуючи ОСОБА_12 то він є нестриманим, імпульсивним та агресивним. Здатний до систематичного вчинення насилля в сім`ї та скоєння інших насильницьких кримінальних правопорушень.
Так до 2017 року ОСОБА_9 притягався до кримінальної відповідальності Южним міським судом Одеської області і зараз він притягається до кримінальної відповідальності за насильницькі злочини Доброславським районним судом Одеської області. За останніми епізодами тривалий строк перебував під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор».
Позивачка за зустрічним позовом є співвласницею окремої двокімнатної квартири АДРЕСА_2 . На теперішній час вона проживає з неповнолітніми дітьми за вказаною адресою і як мати створила всі необхідні умови для нормального духовного та фізичного розвитку дітей, що підтверджується актом обстеження умов проживання від 15.07.2025. За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою №3 від 14.07.2025.
12.08.2025 від представника позивача за первісним позовом надійшла заява про заперечення на висновок Комісії з питань захисту права дитини виконавчого комітету Південнівської міської ради Одеського району Одеської області щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 (а.с.111).
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 13.08.2025 поновлено строки для подання зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 . Прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, за участю третьої особи – Служба у справах дітей Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, до спільного розгляду із первісним позовом. Об`єднано в одне провадження справи № 519/992/25 («Е» 2/519/673/25) та № 519/992/25 (2/519/938/25), присвоєно об`єднаній справі номер № 519/992/25 («Е» 2/519/673/25).
22.08.2025 представником відповідача за зустрічним позовом – адвокатом Нікітіною Г.Е. надано до суду відзив на зустрічну позовну заяву (а.с.129).
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 09.09.2025 частково задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом – адвоката Симаченко Є.А. про витребування доказів.
Ухвалою Південного міського суду Одеської області від 06.10.2025 закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 – адвоката Нікітіної Г.Е. до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини, за участі третьої особи – Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, за участю третьої особи – Служба у справах дітей Південнівської міської ради Одеського району Одеської області. Викликано свідків. 
В судовому засіданні сторона позивача за первісним позовом просила суд задовольнити їх позовні вимоги та відмовити у зустрічному позові.
Сторона відповідача за первісним позов просила суд відмовити у задоволенні позову та задовольнити зустрічну позовну заяву.
Представник третьої особи надала заяву про розгляд справи за її відсутності. 
Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивачів, з`ясувавши дійсні обставини справи та відповідні їм правовідносини, перевіривши їх доказами, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що ОСОБА_13 перебував у незареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від фактичних шлюбних відносин у них народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
Наразі донька ОСОБА_14 проживає з матірю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до листа ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області від 13.05.2025 за №23780-25 від громадянина ОСОБА_9 зареєстровано 3 повідомлення: ЄО № 4652 від 01.04.2025 «неналежне виконання обов`язків по догляду за дитиною»; ЄО № 4903 від 09.04.2025 «неналежне виконання обов`язків по догляду за дитиною»; ЄО 5153 від 17.04.2025 «неналежне виконання обов`язків по догляду за дитиною». Матеріали ЄО №№ 4652, 4903 було уважно розглянуто керівництвом ВнП та прийнято рішення щодо списання матеріалів до справи відділення поліції як такі, що не містять складу кримінального злочину, ЄО № 5153 наразі знаходиться на розгляді у працівника поліції (а.с.54).
Постановою Южного міського суду Одеської області від 14.04.2025 у справі № 519/740/25 ОСОБА_2 звільнено від адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 КУпАП, суд обмежився усним зауваженням (а.с.68).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 11.07.2025 однокімнатна квартира, яку позивач орендує, облаштована меблями, побутовою технікою, відповідає санітарно-гігієнічним нормам (а.с.69).
06.08.2025 Службою у справах дітей Південнівської міської ради Одеського району Одеської області надано висновок № 2423 від 22.07.2025 щодо визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_2 (а.с.88).
Постановою Южного міського суду Одеської області від 18.02.2025 у справі № 519/46/25 ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 грн (а.с.102).
ОСОБА_2 є співвласницею окремої двокімнатної квартири АДРЕСА_2 (а.с.103-104).
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.07.2025 двокімнатна квартира облаштована меблями, побутовою технікою, відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Дитина забезпечена одягом і взуттям по віку і сезону, має збалансоване харчування. Стосунки в сім`ї доброзичливі, дитина зростає в любові і турботі, члени сім`ї мають між собою дружні стосунки (а.с.105).
Згідно характеристики за місцем проживання скарг від сусідів на ОСОБА_2 не надходило (а.с.106).
Згідно психолого-педагогічної характеристики закладу дошкільної освіти ОСОБА_15 охайна, завжди у чистому одязі, забирають і приводять дитину вчасно, переважно мати. До батьків має однаково позитивне ставлення. Батьки цікавляться життєдіяльністю, поведінкою, інтересами дитини у садочку. Завжди готові до діалогу та беруть до уваги поради вихователя.
Психічний розвиток дитини відповідає віковим нормам. Дівчинка емоційно врівноважена, самостійна у виконанні завдань, зосереджена, виконує інструкції дорослого. Проявляє пізнавальний інтерес, орієнтується і навколишньому середовищі, виявляє допитливість. Пам`ять, мислення, уява сформовані відповідно до віку (а.с.107). 
Відповідно до листа ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області від 05.08.2025 за №136552-25 громадянка ОСОБА_2 зверталась 5 разів на спецлінії «102» за зверненням якої в ІПНП зареєстровано ЄО за: № 2909 від 06.08.2021 «домашнє насильство», розглянуто відповідно до ЗУ « Про зверненням громадян»; № 2206 від 02.07.2023 «домашнє насильство», розглянуто відповідно до ЗУ « Про зверненням громадян»; № 7675 від 15.12.2024 «домашнє насильство», розглянуто відповідно до ЗУ « Про зверненням громадян», відносно заявниці складено протокол за ст. 183 КУпАП ЕГА № 1637546; № 49 від 03.01.2025 «домашнє насильство», розглянуто відповідно до ЗУ « Про зверненням громадян» відносно ОСОБА_3 складено протокол за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП №107240 та вручено ТЗП АА № 425154; № 4522 від 30.03.2025 «домашнє насильство» розглянуто відповідно до ЗУ « Про зверненням громадян» відносно ОСОБА_3 складено протокол за ч. 3 ст. 173-2 КУпАП № 107156 та вручено ТЗП АА № 468106 (а.с.120).
Згідно довідки № 0531 від 17.09.2025 ОСОБА_9 працює в ТОВ «ЮГ СТРОЙ КОМПАНІ» на посаді дорожній робітник, розпорядок роботи для працівників підприємства з 8.00 год. до 17.00 год. (а.с.164).
Постановою Южного міського суду Одеської області від 07.07.2021 у справі № 519/682/21 ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 170 грн (а.с.168).
Постановою Южного міського суду Одеської області від 06.09.2021 у справі № 519/888/21 ОСОБА_12 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 340 грн (а.с.167).
Відповідно до листа ДУ «Одеський слідчий ізолятор» від 24.09.2025 № 5/6-20329 ОСОБА_13 був заарештований 22.09.2021, тримався під варто згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси, звільнений 17.05.2023 під заставу у сумі 134200 грн (а.с.184)
04.11.2025 з Пересипського районного суду м. Одеси надійшов лист в якому зазаначено, що в провадженні Пересипського районного суду м. Одеси перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.ч.2,3 ст.189, ч.2 ст.146 КК України (а.с.187).
Свідки сторони позивача за первісним позовом – ОСОБА_17 та ОСОБА_18 в судовому засіданні охарактеризували ОСОБА_2 , як таку, що вживає слабоалкогольні напої та не дуже добре виконує материнські обовязки по відношенню до своїх дітеє.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
Згідно з положеннями статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я та безпеку, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
У статті 3 Конвенції ООН про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У частині першій статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно із статтею 18 Закону України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.
Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. 
Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.
Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина друга статті 160 СК України).
Статтею 161 СК України передбачено, що, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування статті 8 Конвенції.
У рішенні ЄСПЛ «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява
№ 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
У рішенні ЄСПЛ «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року зазначено, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зав`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Аналіз релевантної практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків.
Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.
При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.
Отже при розгляді справ щодо місця проживання дитини, насамперед, необхідно виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.
Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.
Дитина, яка внутрішнім законодавством визнається такою, що має достатній рівень розуміння, під час розгляду судовим органом справи, що стосується її, наділяється правами: отримувати всю відповідну інформацію; отримувати консультацію та мати можливість висловлювати свої думки; клопотати про призначення спеціального представника під час розгляду судовим органом справ, бути поінформованою про можливі наслідки реалізації своїх думок та про можливі наслідки будь-якого рішення (статті 3, 4 Європейської конвенції про здійснення прав дітей 1996 року).
Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати інтересам дитини (стаття 12 Конвенції про права дитини, стаття 171 СК України, стаття 14 Закону України «Про охорону дитинства»).
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.
Судом у даній справі установлено, що як батько, так і мати дитини загалом належним чином ставляться до виконання своїх батьківських обов`язків, проживають в одному невеликому місті, за домовленістю забирають доньку із дитсадочку та проводять з нею час, посередньо обоє характеризуються, мають достатнє матеріальне забезпечення та створили належні умови для виховання та розвитку дитини, донька має емоційний контакт як з матір`ю так і з батьком, при цьому, відсутні належні та достатні докази зловживання ними спиртними напоями чи наркотичними засобами. Кожен із батьків бажає щоб донька проживала із ним, однак, сторони не можуть досягти між собою домовленості у цьому питанні, а також з питань участі у вихованні дитини, що у подальшому призводить до конфліктів із залученням правоохоронних органів та органу опіки та піклування.
Обставин, які б унеможливлювали проживання дітей з батьком чи з матір`ю, у цій справі не встановлено.
Доказів жорстокого поводження батька або матері з дітьми учасниками справи не надано та судом таких фактів не встановлено.
Оцінюючи висновок Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Південнівської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_14 , суд вважає, що органи у справах дітей зайняли недостатньо активну позицію при вирішенні спору, не надали батьку, матері та дитині належної підтримки, не висвітлили свою позицію щодо можливості і доцільності застосування спільної фізичної опіки щодо дитини.
Водночас суд вважає необхідним роз`яснити сторонам, що правосуддя у справах про піклування про дитину завжди супроводжується гостро-емоційними і мінливими стосунки між батьками, отже остаточність судового рішення у цій категорії справ є завжди тимчасовою і часто нетривалою. Правосуддя не в змозі регулювати та встановлювати сталі людські стосунки.
Незважаючи на те, що сторони є колишнім подружжям, однак усі найважливіші питання щодо життя їх дитини мають вирішуватися ними спільно, на засадах рівності, справедливості, добросовісності та розумності. Сторонам необхідно спільно вирішувати важливі питання щодо виховання і розвитку доньки, керуючись при цьому найкращими інтересами дитини.
Наявність особистісного конфлікту та непослідовні дії сторін пов`язані із вирішенням судових спорів, безпосередньо впливають на стан дитини та вочевидь не сприяють дотриманню права дитини на належне виховання та гармонійний розвиток, забезпечення якого є обов`язком обох батьків.
Суд – це фактично останній інструмент, який підлягає використанню при вирішенні сімейних спорів, коли спір неможливо вирішити іншим шляхом. Водночас розлучення має відбутися таким чином, щоб батько і матір як і раніше співпрацювали при виконанні батьківських обов`язків.
У Резолюції «Рівність і спільна батьківська відповідальність: роль батька» від 02 жовтня 2015 року № 2079 Парламентська Асамблея Ради Європи підкреслила необхідність поваги органів влади держав-членів до права батьків нести спільну відповідальність, забезпечивши, щоб сімейне право передбачало у разі роздільного проживання батьків або розірвання шлюбу можливість спільної опіки над дітьми в їх найкращих інтересах на основі взаємної згоди між батьками (пункт 2).
Крім того, Парламентська Асамблея Ради Європи звернула увагу, що розвиток спільної батьківської відповідальності допомагає подолати гендерні стереотипи щодо ролей, які нібито призначаються жінкам і чоловікам у сім`ї, і є очевидним відображенням соціологічних змін, які відбулися за останні п`ятдесят років в організації приватної та сімейної сфер (пункт 4).
Спільне батьківство слід сприймати як координацію між дорослими у їхніх батьківських ролях і здатність підтримувати та допомагати один одному, воно сприяє покращенню співпраці між батьками та зменшенню ризику потенційних суперечок, оскільки така модель вільна від тягаря переможець-переможений.
Водночас труднощі, пов`язані із спільною опікою, належать до початкового періоду адаптації, і завдяки тривалому контакту батьків ці труднощі поступово зникають. Спільна фізична опіка сприяє відкритому спілкуванню між батьками, мінімізації конфліктів та розчарувань, приносить користь стосункам матір-дитина і батько-дитина.
З урахуванням вищезазначеного, при вирішенні спору між розлученими батьками про визначення місця проживання дитини суд з урахуванням обставин справи має право розглянути питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків чи застосування спільної фізичної опіки з почерговим проживанням дитини у помешканні кожного з батьків за відповідним графіком. 
У постановах від 26 жовтня 2022 року у справі № 750/9620/20, від 04 жовтня 2023 року в справі № 208/4667/20, від 14 грудня 2022 року у справі № 742/2571/21, від 10 січня 2024 року у справі № 183/3958/20 Верховний Суд звертав увагу на можливість застосування судами моделі спільної фізичної опіки батьків над дитиною.
З огляду на вищевикладене та обставини даної справи суд вважає, що в інтересах дитини буде саме почергове проживання з кожним із батьків.
Таким чином, суд вважає, що місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на поточному етапі доцільно визначити почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 ; два тижні з батьком ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 .
Почергове проживання доньки доцільно розпочати за місцем проживання матері, де вона тривалий час проживає, надавши можливість батькам налагодити необхідні комунікації та залагодити непорозуміння.
За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 244 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Керуючись статтями 3, 12, 81, 141, 244, 259, 265, 268 ЦПК України, суд 

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почергово з кожним з батьків, у такому порядку: два тижні з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 ; два тижні з батьком ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_4 .
Двотижневий період проживання доньки з кожним з батьків починається з 10:00 год. неділі та завершується через два тижні о 10.00 год. неділі.
Перші два тижні, починаючи з 26 березня 2026 року, донька проживає з матір`ю.
По завершенні двох тижнів, протягом яких донька проживала з батьком чи матір`ю, той з батьків, з ким вони проживали, зобов`язаний супроводити (привезти) доньку до місця проживання іншого з батьків та передати під фізичну опіку іншого з батьків.
В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовити.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач ОСОБА_9 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Третя особа Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Південнівської міської ради Одеського району Одеської області, місцезнаходження за адресою: 65481, Одеська обл., м. Південне, просп. Григорівського Десанту, буд. 18, ЄДРПОУ 38058539.
Дата та час проголошення рішення 26.03.2026 о 16.50 год.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ