Справа № 522/24182/25
Провадження № 1-кп/522/2230/26

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі: 
головуючого-судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 42025164110000121 від 13.08.2025 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, неодруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який на момент вчинення злочину обіймав посаду начальника штабу - заступник командира військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, 
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника - ОСОБА_7 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

В середині серпня 2025 року до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звернувся його знайомий, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із проханням надати йому роз`яснення стосовно порядку поновлення на військовій службі для осіб, які самовільно залишили військову частину для того, щоб отримати право на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 КК України.
Не будучи достатньо обізнаним в даному питанні, ОСОБА_8 звернувся за роз`ясненням до начальника штабу військової частини НОМЕР_1 , де проходив службу до звільнення з лав ЗСУ за станом здоров`я, ОСОБА_3 .
В ході зустрічі, яка мала місце 19.08.2025, ОСОБА_3 , на території розташування в/ч НОМЕР_1 , дізнавшись про наміри ОСОБА_9 повернутися до несення служби після самовільного залишення військової частини, запропонував ОСОБА_8 вийти за територію розташування для більш зручного спілкування.
ОСОБА_3 , дізнавшись про наміри та життєві обставини ОСОБА_9 , зваживши на вагомість можливості отримання останнім права на звільнення від кримінальної відповідальності за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, оцінивши притаманну йому рису як боязливість, усвідомлюючи, що для прийняття ОСОБА_9 на службу до в/ч НОМЕР_1 необхідна участь інших військових посадових осіб військової частини на яких він має здійснити вплив, створив умови, за яких особа вимушена дати неправомірну вигоду, повідомив ОСОБА_8 , що він повинен погодити дане питання з командуванням в/ч НОМЕР_1 та, що єдиною умовою і застереженням для успішного відновлення на службі ОСОБА_9 у в/ч НОМЕР_1 є надання ним неправомірної вигоди в розмірі 1500 доларів США.
Побоюючись втратити можливість і право на добровільне відновлення несення служби в лавах ЗСУ, а відтак і отримання права на звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України, ОСОБА_9 , вимушено погодився на незаконну вимогу ОСОБА_10 та повідомив ОСОБА_8 про свою згоду на надання неправомірної вигоди в розмірі 1500 доларів США ОСОБА_10 на його вимогу.
В подальшому, ОСОБА_8 , 21.08.2025, приїхав до розташування в/ч НОМЕР_1 , в попередньо узгоджений із ОСОБА_3 по телефону час. Останній з метою створення враження і переконання про власні можливості, підтвердження авторитетності у питанні прийняття до військової частини військовослужбовців та впливу на командира частини, підтвердив ОСОБА_8 про можливість зарахування ОСОБА_9 до військової частини НОМЕР_1 за наказом командира частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 , повідомивши додатково про можливість направлення останнього на проходження ВЛК та утримання його на службі у зазначеній військові частині протягом декількох місяців. Наприкінці зустрічі, ОСОБА_3 повторно повідомив ОСОБА_8 про необхідність передати йому неправомірну вигоду в розмірі 1500 доларів США за вплив на командира військової частини НОМЕР_1 щодо підписання наказу про визнання ОСОБА_12 таким, що тимчасово прибув до військової частини НОМЕР_1 та подальшого направлення його на ВЛК та повідомив, що 22.08.2025 ОСОБА_9 повинен прибути до нього для складання відповідних документів і зарахування його до військової частини.
ОСОБА_9 , 22.08.2025, близько 13:00, прибув до військової частини в/ч НОМЕР_2 , де його зустрів ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи умисел не протиправне збагачення шляхом здійснення впливу на командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 і отримання за це неправомірної вигоди, провів ОСОБА_9 до підрозділу кадрового забезпечення військової частини, де військові службові особи військової частини НОМЕР_1 , які діяли відповідно до Тимчасового алгоритму повернення військовослужбовців після СЗЧ, який діяв до 30.08.2025 оформили необхідні документи для визнання ОСОБА_9 тимчасово прибувшим до військової частини НОМЕР_1 .
В подальшому, наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 237 від 22.08.2025 солдата ОСОБА_9 визнано таким, що 22.08.2025 тимчасово прибув до військової частини НОМЕР_1 для продовження військової служби відповідно до Закону України від 30.04.2025 № 4392-ІХ.
Вказаний наказ виданий на підставі рапорту ОСОБА_9 з письмовим проханням про прибуття для військової частини для продовження військової служби, адресований на ім`я командира військової частини НОМЕР_2 і датований - 22.08.2024. На вказаний рапорт накладено позитивні резолюції.
Після того, як стосовно ОСОБА_9 був винесений наказ про зарахування до військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , 22.08.2025, на виконання вимог ОСОБА_3 , близько 18:10, прибув до місця розташування зазначеної військової частини, де біля будівлі розташування особисто зустрівся і привітався із останнім.
ОСОБА_3 , деякий час поспілкувавшись з ОСОБА_8 на побутові теми в присутності двох невстановлених на даний час осіб, з метою відволікання від себе їх уваги та вжиття заходів до конспірації під час одержання неправомірної вигоди, повів останнього в сторону підземного пішохідного переходу, розташованого біля будівлі 2в по просп. Шевченка в м. Одеса, конклюдентними діями, які виразилися у зупинці руху в малопомітному місці біля МАФ, в якому здійснюється продаж тютюнових виробів, повідомив ОСОБА_8 щоб він передав йому грошові кошти та отримав від нього неправомірну вигоду в сумі 1500 доларів США, що станом на 22.08.2025 у еквівалентні за офіційним курсом у гривні складає - 61872 грн. 75 коп., а саме: за вплив на командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 за прийняття рішення у формі наказу визнання ОСОБА_12 таким, що тимчасово прибув до військової частини НОМЕР_1 та подальшого направлення його на ВЛК.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто - одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 провину в інкримінованому йому злочині, передбаченому ч. 2 ст. 369-2 КК України, визнав повністю, у скоєному щиро покаявся. 
Оскільки обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочину, передбаченому ч. 2 ст. 369-2 КК України, підтвердивши викладені обставини в обвинувальному акті, фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорювались, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглянув справу відповідно з ч. 3 ст. 349 КПК України.
При цьому судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.
При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому засіданні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.
Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину повністю доведена.
Тому, суд вважає доведеною винність ОСОБА_3 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.
Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття.
Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання, не встановлено.
З урахуванням сукупності вищезазначених обставин, які суд визнає, пом`якшуючими, при обранні ОСОБА_3 покарання у виді штрафу, оскільки його виправлення і перевиховання можливі без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов та судові витрати по справі не заявлені. 
Питання про речові докази вирішується судом відповідно до ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 368-371, 373-376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі три тисячі шістсот сорок неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто в сумі 61880 (шістдесят одна тисяча вісімсот вісімдесят) гривень.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_3 не застосовувати.
Ухвали Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2025 року, 02.09.2025 року, 03.09.2025 року про арешт майна - скасувати.
Речові докази: витяг з наказу №237 від 22.08.2025 щодо ОСОБА_9 , на 1 арк.; копія рекомендаційного листа на адресу ВЧ НОМЕР_3 щодо ОСОБА_9 , на 1 арк.; копія рапорту ОСОБА_9 про добровільне прибуття до ВЧ НОМЕР_1 на 1 арк.; копія службової картки ОСОБА_9 на 4 арк.; копія автобіографії ОСОБА_9 на 1 арк.; копія опитувальника ОСОБА_9 на 1 арк.; копія карти даних військовослужбовця ОСОБА_9 на 4 арк.; копія листа бесіди з ОСОБА_9 на 1 арк.; копія відомостей доведення до ОСОБА_9 норм чинного законодавства на 3 арк. - зберігати в матеріалах кримінального провадження; мобільний телефон ХІАОМІ REDMІ IМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 з сім-картами з абонентськими номерами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 в чохлі синього кольору; грошові кошти в сумі 2055 гривень та 150 (сто п`ятдесят) доларів США купюрами номіналом та серією і номером: 1) купюра номіналом 100 доларів США СF 29678677А, 20 доларів США МЕ 39244261, 20 доларів США РG 20941346Е, 10 доларів США РВ31242373Е; Usb флеш накопичував чорного кольору з металевою рухомою частиною сірого кольору - повернути ОСОБА_3 ; грошові кошти в сумі 1500 (тисяча п`ятсот) доларів США п`ятнадцятьма купюрами номіналом сто доларів кожна з наступними серією і номером: 1) МG 17523216А G7; 2) РВ 36734477В В2; 3) LС 34063050А СЗ; 4) РF 14438217J F6; 5) РF 14438216J F6; 6) РF 14438215J F6; 7) РF 14438214J F6; 8) РЕ 46336141Е Е5; 9) РF 80073523J F6; 10) МL 49229429В L12; 11) РF 14438218J F6; 12) МВ 73029816S В2; 13) РF 75257991Р F6; 14) РВ 50656117В В2; 15) РК 84629197D К11 - повернути ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Hyandai Sonata» з д.н.з. НОМЕР_8 , № НОМЕР_9 ; автомобіль марки «Hyandai Sonata» з д.н.з. НОМЕР_8 - повернути власнику.
Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. 

Суддя: ОСОБА_1