27.04.2026

Справа № 642/7734/25
Провадження № 3-в/642/11/26
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року суддя Холодногірського районного суду м. Харкова Бородіна О.В., розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Давидова В.О. про розстрочку сплати штрафу за постановою Холодногірського районного суду м. Харкова від 14.04.2026 року про накладення адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -

В С Т А Н О В И В:
23 квітня 2024 року до Холодногірського районного суду міста Харкова надійшло клопотання від захисника ОСОБА_1 – адвоката Давидова В.О. про розстрочку сплати штрафу за постановою Холодногірського районного суду м. Харкова від 14.04.2026 року в частині сплати штрафу в розмірі 34 000 грн. на 12 місяців зі сплатою рівними частинами щомісяця у сумі 2833,34 грн. На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що 14.04.2026 року за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення було винесено постанову про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень 00 копійок з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки та стягнуто судовий збір у розмірі 665,60 грн.  Однак  ОСОБА_1 має малолітню дитину та будь-яких офіційних джерел отримання доходів взагалі не має з 2018 року, що підтверджується довідкою ОК-5, ОК-7, виданої 21.04.2026 Пенсійним фондом України. Тобто, відсутність доходу не дозволяє йому одноразово сплатити всю суму штрафу та судовий збір, у зв`язку із чим виникає необхідність у розстроченні виконання вказаної постанови. Враховуючи, що ОСОБА_1 не має доходу, він не має можливості сплатити одним платежем кошти в сумі 34 000 грн. 
Постановою Холодногірського районного суду м. Харкова від 14.04.2026 року по справі № 642/7734/25 було визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на три роки. 
Вказана постанова не була оскаржена до апеляційного суду. 
Порядок провадження по виконанню постанови про накладення штрафу визначено главою 27 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до ст.298 КУпАП, постанова про накладення адміністративного стягнення є обов`язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами. 
Відповідно до положень ст.307 КУпАП України штраф має бути сплачений не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення. 
Доказом виконання постанови, а саме сплати штрафу є квитанція банківської установи, оригінал якої необхідно надати до секретаріату суду, у разі добровільної сплати штрафу.
Згідно з ч.1 ст.308 КУпАП України у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст.307 КУпАП України, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна в порядку, встановленому законом. 
Відповідно до ч.2 ст.308 КУпАП України у порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: - подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті КУпАП України та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; - витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України. Тобто, після закінчення строку для добровільної сплати штрафу, суд, яким винесено постанову, звертається до виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу, шляхом надсилання постанови для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби, за місцем проживання порушника, роботи або за місцем знаходження його майна, а відділ державної виконавчої служби уповноважений приступити до примусового стягнення подвійного розміру накладеного штрафу. 
На теперішній час постанову для примусового виконання до відповідного відділу державної виконавчої служби не направлено. 
Згідно зі ст.304 КУпАП питання, пов`язані з виконанням постанови про накладення адміністративного стягнення, вирішуються органом (посадою особою), який виніс постанову. Відповідно до ч.2 ст.301 КУпАП відстрочка виконання постанови про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу (за винятком стягнення штрафу на місці вчинення адміністративного правопорушення) здійснюється в порядку, встановленому законом. 
При цьому, до матеріалів справи не долученого достатніх доказів наявності підстав, що ускладнюють виконання постанови суду про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу. Більш того, перед судом будь-яким чином не доведено наявність скрутного матеріального становища заявника, спроби його працевлаштування, фактичне працевлаштування раніше, наявність у його володінні нерухомого та рухомого майна. 
На підтвердження доводів надано лише довідки ОК-5 та ОК-7 за 2018 рік, та копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якої є ОСОБА_1 . При цьому, враховуючи те, що ОСОБА_1 є здоровою та працездатною особою, відсутність офіційних доходів не свідчить про скрутне матеріальне становище та фінансову неспроможність заявника сплатити штраф, тобто понести визначену законодавством відповідальність, не підтверджує відсутність заробітків, доходів та майна, отриманого раніше тощо. 
Крім того, штраф як вид адміністративного стягнення полягає в грошовому стягненні й накладається судом у випадках і розмірі, установлених законом, з урахуванням законодавчо визначених його розмірів (ст.27 КУпАП). 
Штраф, як адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особам. По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її майнових прав. 
По суті штраф є заходом примусу, що застосовують від імені держави за постановою суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні адміністративного правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні її права власності на певну суму грошових коштів, цей вид стягнення спричиняє істотні матеріальні наслідки, невигідні для винуватої особи.
Відтак, застосоване стягнення у виді штрафу є мірою відповідальності, яку усвідомлював ОСОБА_1 як особа, яка вчиняла правопорушення, а запропонований ним механізм розстрочки штрафу суперечить приписам КУпАП щодо строків його сплати. 
Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні ст.6 Конвенції. Європейський суд неодноразово робив висновок про те, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним.
Захисником не надано доказів, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 у скрутному матеріальному становищі, яке б унеможливлювало сплату штрафу, як зазначено в заяві про розстрочку сплати штрафу.
Задоволення клопотання про безпідставне розстрочення сплати штрафу допускає можливість виконання судового рішення у спосіб, не передбачений КУпАП, суперечить приписам ст.23 КУпАП України про те, що адміністративне стягнення застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, запобігання вчиненню нових правопорушень. 
Таким чином, враховуючи викладене, вважаю за необхідне відмовити у задоволенні заяви про розстрочку виплати штрафу.
Враховуючи викладене, керуючись 251, 252, 268, 280, 283, 301, 304 КУпАП, суддя,
ПОСТАНОВИВ:
Відмовити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Давидову В.О. у задоволенні заяви про розстроку виконання постанови у частині накладення адміністративного стягнення у виді штрафу за постановою Холодногірського районного суду міста Харкова від 14.04.2026 року у справі № 642/7734/25.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя           О. В. Бородіна