Дата документу 26.02.2026	Справа № 645/2004/21	
 	Провадження № 2/554/980/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року м. Полтава
Шевченківський районний суд міста Полтави у складі головуючого судді Шевської О.І., за участю секретаря судового засідання Рябченко В.В., за участю представника позивача- Книша С.А., за участю представника відповідача- Шишлова О.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовом керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, що діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів-,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, що діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова із позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.
Позов обгрунтований тим, що головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України здійснено 24.04.2019 обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
За результатами комплексного вивчення наявних документальних матеріалів та інформації виконавчих органів міської ради, а також проведеного обстеження земельної ділянки встановлено, що за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на нежитлові будівлі літ. «А-1» площею 156,6 кв.м., літ. «Б-1» площею 146,8 кв.м., що знаходяться на земельній ділянці площею 0,1556 га, кадастровий номер: 6310138500:03:008:0002, за адресою: АДРЕСА_1 .
Так, рішеннями приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Конопацької О.Б. №№40353728, 40352122 від 28.03.2018 зареєстровано за ОСОБА_1  право власності на вищевказані нежитлові будівлі за адресою:  АДРЕСА_1 , на підставі договорів купівлі-продажу від 28.03.2018.
Відповідно до даних Публічної кадастрової карти України та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності або користування на земельну ділянку під вищевказаним об`єктом нерухомого майна за  ОСОБА_1  не зареєстровано.
Водночас, земельна ділянка, площею 0,1556 га, кадастровий номер: 6310138500:03:008:0002, що розташована на території  АДРЕСА_1 , сформована та здійснено 27.04.2017 державну реєстрацію, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Так, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Відповідно до інформації ГУ ДПС у Харківській області від 15.12.2020 встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрований та не знаходиться на податковому обліку як платник земельного податку за земельну ділянку площею 0,1556 га, з кадастровим номером 6310138500:03:008:0002, за адресою:  АДРЕСА_1 , на якій розташовані вищевказані нежитлові будівлі. 
Таким чином, ОСОБА_1 з часу набуття права власності на нерухоме майно (нежитлові будівлі) та по теперішній час використовує вищевказану земельну ділянку без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав та, відповідно, не сплачує платежів за її використання, згідно із встановленим законодавчими актами розміром. 
У зв`язку з цим, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради проведено обстеження та складено акт від 24.04.2019, яким встановлено, що ОСОБА_1 використовує для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А-1» площею 156,6 кв.м., літ. «Б-1» площею 146,8 кв.м., земельну ділянку площею 0,1556 га, кадастровий номер: 6310138500:03:008:0002, за адресою:  АДРЕСА_1 . 
Право користування земельною ділянкою ОСОБА_1  за вищевказаною адресою до цього часу не оформлено.
На підставі вищевказаних документів, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання ОСОБА_1 вищезазначеної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, з урахуванням сплачених коштів земельного податку.
Так, розрахунок безпідставно збережених коштів за використання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1556 кв.м. (0,1556 га), кадастровий номер 6310138500:03:008:0002, у період з 01.03.2019 по 31.12.2020 складає 197 943,38 грн.
Встановлено, що вказаний розрахунок здійснено на підставі Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.10.2019 №2257/176-19, 20.05.2020 №4041. 
Таким чином, ОСОБА_1 у період з 01.03.2019 по 31.12.2020 не сплачено за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі у сумі 197 943,38 грн., внаслідок чого останній зберіг у себе майно-грошові кошти. 
ОСОБА_1 володіє лише нежитловими будівлями, які знаходяться на спірній земельній ділянці, а з моменту виникнення права користування на вказане нерухоме майно у ОСОБА_1 виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під вищевказаними об`єктами нерухомості.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.
Таким чином, ОСОБА_1 безпідставно використовує спірну земельну ділянку та зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, за відсутності укладеного договору, а Харківська міська рада втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати).
Тобто відбувається факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати ОСОБА_1 за рахунок Харківської міської ради. 
Внаслідок використання ОСОБА_1 вищевказаною земельною ділянкою без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Харківської міської ради щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.
Так, прокуратурою скеровано 23.11.2020 до Харківського міського голови листа щодо надання інформації з питань оформлення ОСОБА_1 права користування вищевказаною земельною ділянкою, на якій знаходяться вищевказані об`єкти нерухомості, наявної заборгованості за користування спірною земельною ділянкою та вжиті самостійно Харківською міською радою заходи щодо стягнення з останнього коштів за користування вищевказаною земельною ділянкою. 
Згідно інформації Харківської міської ради від 29.12.2020 встановлено, що договори оренди земельної ділянки за вищевказаною адресою не укладались. 
Крім того, листом Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 28.01.2021 до прокуратури надано розрахунок безпідставно збережених ОСОБА_1 коштів у вигляді орендної плати.
Зі змісту вказаних інформацій вбачається, що міською радою не вживалися заходи щодо звернення до суду до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою.
Прохали стягнути з ОСОБА_1 на користь Харківської міської безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 197 943,38 грн. та судовий збір.
Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 07.04.2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, що діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів.
15.09.2021 року представником відповідача- адвокатом Шишловим О.М було подано клопотання про закриття провадження у даній справі посилаючись на те, що дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, а належить до господарської юрисдикції.
Зазначає про те, що виходячи із суб`єктного складу сторін, наявності рішення Харківської міської ради від 22.08. 2018 р. № 1186/18 про надання в оренду земельної ділянки саме ФОП ОСОБА_1 та зі змісту доказів наданих керівником Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова робиться висновок про належність спору до господарської юрисдикції.
Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави О.І.Шевської від 30.05.2022 р. , на виконання розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 року за № 2/0/9-22 « Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» , прийнято до провадження цивільну справу за позовом керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, що діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного провадження з викликом сторін.
09.08.2022 року до суду надійшли заперечення від позивача, у яких прохають клопотання про закриття провадження залишити без задоволення, а позовні вимоги прокуратури у справі № 645/2004/21 задовольнити у повному обсязі.
Вказують на те, що ОСОБА_1 саме як ФОП не зареєстрований та не знаходиться на податковому обліку як платник земельного податку на земельну ділянку площею 0,1556 га, з кадастровим номером 6310138500:03:008:0002, за адресою- АДРЕСА_1 , на якій розташовані вищевказані нежитлові будівлі.
04.10.2022 року від представника відповідача-адвоката Шишлова О.М. надійшли пояснення у яких вказує на те, що позивач не спростував наявність підстав для закриття провадження у зв`язку із тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Доводи про те, що відповідачу належить на праві власності нежитлова будівля за адресою- АДРЕСА_1 , яка у свою чергу знаходиться на земельній ділянці площею 0,1556 га для експлуатації та обслуговування складського та виробничого приміщення по АДРЕСА_1 не підтверджують та не можуть підтверджувати цивільно-правові відносини між відповідачем та Харківською міською радою.
Відповідач звертався до Харківської міської ради для надання в оренду земельної ділянки саме як ФОП.
Відповідач саме як ФОП отримав відповідне рішення Харківської міської ради як підставу для передачі відповідної земельної ділянки в оренду.
Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 06.10.2022 року у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 , адвоката Шишлова Олександра Миколайовича про закриття провадження по справі – відмовлено.
01.03.2024 року від представника відповідача- адвоката Шишлова О.М. надійшов відзив на позову заяву, у якому прохає у задоволенні позовних вимог відмовити.
Вказує на те, що зі змісту позову вбачається, що   ОСОБА_1 з часу набуття права власності на нерухоме майно (нежитлові будівлі) та по теперішній час використовує вищевказану земельну ділянку без виникнення права власності користування та без державної реєстрації та, відповідно, не сплачує платежів за її використання, згідно із встановленим законодавчими актами.
Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання ОСОБА_1 вищезазначеної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, з урахуванням сплачених коштів земельного податку
Так, розрахунок безпідставно збережених коштів за використання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1556 кв. м. (0,1556 га), кадастровий номер 6310138500:03:008:0002, у період з 01.03.2019 по 31.12.2020 складає 197 943,38 грн.
Зазначає про те, що позивачем надано недостовірну інформацію стосовно учасників процесу, а саме вказано відповідача саме як фізичну особу, а не ФОП. Документи надані позивачем мають втручання з боку сторонніх осіб, деякі дані замальовані коректором. 
Так, Листом №1 від 20.07.2021р. на адвокатський запит Департамент територіального контролю Харківської міської ради надав копію листа від 28.01.2021р. № 1552/0/226 21, з якого вбачається що розрахунок надано відносно ФОП ОСОБА_1 , також зазначено, що розрахунки відсутні у департаменту через направлення їх прокурору. 
Прокурор обгрунтовує, свою позицію, що відповідач використовує одноособово всю земельну ділянку площею 0,1556 га, кадастровий номер: 6310138500:03:008:0002, за адресою: АДРЕСА_1 . для експлуатації та обслуговування своїх нежитлових будівель літ. «А-1» площею 156,6 кв.м., літ. «Б-1» площею 146,8 кв.м., надає на підтвердження цього - акт обстеження земельної ділянки від 24.09.2019, плану схеми земельної ділянки, витягом з державного земельно реєстру з додатками (кадастровий план земельної ділянки, експлікація земельних угідь) та інформацію з єдиного реєстру речевих прав за критеріє пошуку данні відповідача.
Однак такі докази не лише не підтверджують, а навпаки спростовують позицію прокурора.
Відповідно до кадастрового плану земельної ділянки та експлекації земельних угідь щодо земельної ділянки площею 0,1556 га, кадастровий номер: 6310138500:03:008:0002, на даній земельній ділянці розміщено 14 будівель та споруд промислових підприємств. З них, лише, дві будівлі належали Відповідачу літ. «А-1» площею 156,6 кв.м., літ. «Б-1» площею 146,8 кв.м.. Кому належать інші будівлі на цій земельній ділянці прокурор не зазначає. А наголошує на тому, що ОСОБА_1 повинен платити за користування усієї земельної ділянки.
Не виключено, що існують і інші власники об`єктів нерухомого майна, інформація про право власності яких не актуалізована у реєстрі речових прав та реєстрі права власності.
Посилання прокуратури на акт обстеження Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 24.04.2019р., яким встановлено, що ОСОБА_1 одноособово використовує нежитлові будівлі на відповідній земельній ділянці не може бути належним доказом, оскільки відповідно до змісту такого акту головний спеціаліст зробив такий висновок, лише на підставі інформації з державного реєстру речових прав про право власності на нежитлову будівлю за фізичною особою ОСОБА_1 , якщо б він перевірив інформацію за критерієм АДРЕСА_1 , то було б виявлено ще й і іншого власника - ОСОБА_2 . Акт містить посилання про те, що здійснювалась фотозйомка, однак жодного фото не надано. Такий акт є не належним доказом, оскільки він був складений не у зв`язку із прокурорською перевіркою щодо можливості подання відповідного позову.
В матеріалах справи відсутні докази, щодо площі яку займають будівлі відповідача та інші будівлі розмішені на цій земельній ділянці. За відсутності доведення позивачем площі земельної ділянки, яку займають інші об`єкти, розташовані на спірній земельній ділянці, суд позбавлений можливості самостійно здійснити розрахунок сум, що підлягають стягненню з відповідача пропорційно площі, яку він займає. Позивачем не доведено, що на спірній земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомості, що належать іншим юридичним або фізичним особам, а земельна ділянка використовується виключно відповідачем. Наведене має значення для правильного вирішення цього спору, зважаючи на предмет і підстави заявленого позову, що є підставою для відмови у позові.
Вважає, що позивач не має права представляти інтереси у даній справі, оскільки Харківською міською радою не вживалися заходи захисту прав територіальної громади щодо стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою у вигляді орендної плати та відповідний позов до останнього з цим же предметом та з цих же підстав до судів не пред`являвся.
18.03.2024 року до суду надійшла відповідь на відзив від позивача, у якій вказують на те, що вважають доводи, викладені у відзиві на позовну заяву прокурора , необгрунтованими та безпідставними. Прокуратурою встановлено порушення земельного законодавства під час користування ОСОБА_1 земельною ділянкою по АДРЕСА_1 . Відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності або користування на земельну ділянку під вказаними об`єктами нерухомого майна, які знаходились за вищевказаний період у власності ОСОБА_1 зареєстровано не було. Відповідач як фактичний користувач земельної ділянки , який без б достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч.1 ст. 1212 ЦК України. Відповідач безпідставно використовував спірну земельну ділянку та зберіг кошти, не сплачуючи орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, за відсутності укладеного договору , а Харківська міська рада втратила належне їй майно(кошти від орендної плати).
Прохали позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі та прохав його задовольнити.
Представник відповідача прохав відмовити в його задоволенні у повному обсязі.
Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Встановлено, що згідно зі ст. 13 Конституції України, ст. 373 Цивільного кодексу України, ст. 1 Земельного кодексу України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. 
Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією (ст. 14 Конституції України).
Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Незаконне та безоплатне використання землі ослаблює економічні основи органів місцевого самоврядування, що потребує прокурорського реагування у межах наданої Конституцією України компетенції.
Вивченням прокуратурою питання наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у сфері земельних правовідносин, встановлено порушення вимог законодавства під час використання земельних ділянок, розташованих на території Немишлянського району м. Харкова.
Так, головним спеціалістом відділу самоврядного контролю за використанням земель Департаменту територіального контролю Харківської міської ради відповідно до ст. 189 Земельного кодексу України здійснено 24.04.2019 обстеження земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . 
За результатами комплексного вивчення наявних документальних матеріалів та інформації виконавчих органів міської ради, а також проведеного обстеження земельної ділянки встановлено, що за  ОСОБА_1  зареєстровано право власності на нежитлові будівлі літ. «А-1» площею 156,6 кв.м., літ. «Б-1» площею 146,8 кв.м., що знаходяться на земельній ділянці площею 0,1556 га, кадастровий номер: 6310138500:03:008:0002, за адресою:  АДРЕСА_1 .
Так, рішеннями приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Конопацької О.Б. №№40353728, 40352122 від 28.03.2018 зареєстровано за ОСОБА_1  право власності на вищевказані нежитлові будівлі за адресою:  АДРЕСА_1 , на підставі договорів купівлі-продажу від 28.03.2018.
Відповідно до даних Публічної кадастрової карти України та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності або користування на земельну ділянку під вищевказаним об`єктом нерухомого майна за  ОСОБА_1  не зареєстровано.
Водночас, земельна ділянка, площею 0,1556 га, кадастровий номер: 6310138500:03:008:0002, що розташована на території  АДРЕСА_1 , сформована та здійснено 27.04.2017 державну реєстрацію, що підтверджується Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку.
Так, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.01.2019 у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11.02.2019 у справі № 922/391/18, від 12.04.2019 у справі № 922/981/18, від 29.05.2020 у справі №922/2843/19.
Відповідно до інформації ГУ ДПС у Харківській області від 15.12.2020 встановлено, що ОСОБА_1 не зареєстрований та не знаходиться на податковому обліку як платник земельного податку за земельну ділянку площею 0,1556 га, з кадастровим номером 6310138500:03:008:0002, за адресою:  АДРЕСА_1 , на якій розташовані вищевказані нежитлові будівлі. 
Таким чином, ОСОБА_1 з часу набуття права власності на нерухоме майно (нежитлові будівлі) та по теперішній час використовує вищевказану земельну ділянку без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав та, відповідно, не сплачує платежів за її використання, згідно із встановленим законодавчими актами розміром. 
У зв`язку з цим, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради проведено обстеження та складено акт від 24.04.2019, яким встановлено, що ОСОБА_1 використовує для експлуатації та обслуговування нежитлових будівель літ. «А-1» площею 156,6 кв.м., літ. «Б-1» площею 146,8 кв.м., земельну ділянку площею 0,1556 га, кадастровий номер: 6310138500:03:008:0002, за адресою:  АДРЕСА_1 . 
Право користування земельною ділянкою ОСОБА_1  за вищевказаною адресою до цього часу не оформлено.
На підставі вищевказаних документів, Департаментом територіального контролю Харківської міської ради здійснено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання ОСОБА_1 вищезазначеної земельної ділянки без правовстановлюючих документів, з урахуванням сплачених коштів земельного податку.
Так, розрахунок безпідставно збережених коштів за використання ОСОБА_1 земельної ділянки площею 1556 кв.м. (0,1556 га), кадастровий номер 6310138500:03:008:0002, у період з 01.03.2019 по 31.12.2020 складає 197 943,38 грн.
Встановлено, що вказаний розрахунок здійснено на підставі Витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 11.10.2019 №2257/176-19, 20.05.2020 №4041. 
Таким чином, ОСОБА_1 у період з 01.03.2019 по 31.12.2020 не сплачено за користування земельною ділянкою плату за землю у встановленому законодавчими актами розмірі у сумі 197 943,38 грн., внаслідок чого останній зберіг у себе майно-грошові кошти. 
Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.
Згідно з ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно зі ст. ст. 125, 126 ЗК України та ст. 182 ЦК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Відповідно до п. 2.1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» від 17.05.2011 № 6, за відсутності рішення органу виконавчої влади або місцевого самоврядування про надання земельної ділянки у власність або в користування юридична особа або фізична особа не має права використовувати земельну ділянку державної або комунальної форми власності. 
Відповідно до статті 206 Земельного кодексу (ЗК) України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Податковим кодексом (ПК) України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (ст.14.1.36, 14.1.125, 288.5 Податкового кодексу України).
Таким чином, ОСОБА_1 володіє лише нежитловими будівлями, які знаходяться на спірній земельній ділянці, а з моменту виникнення права користування на вказане нерухоме майно у ОСОБА_1 виник обов`язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку, яка знаходиться під вищевказаними об`єктами нерухомості.
Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Частиною 3 ст. 1212 ЦК України встановлено, що положення глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.
Відповідно до ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна.
У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88ц-13, постанова ВПВС у справі №587/430/16-ц, 629/4628/16-ц від 23.05.2018, №922/3412/17 від 20.11.2018, №917/1739/17 від 04.12.2019).
За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Під безпідставно збереженим майном мається на увазі грошові кошти в розумінні ст.ст. 179, 190 ЦК України, оскільки відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним.
До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними.
Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 ЦК України (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Верховного Суду України від 12 квітня 2017 року у справі № 922/207/15, постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 13.02.2019 року у справі №320/5877/17, постанов Верховного Суду від 30.11.2016 у справі №922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15, від 12.04.2017 у справі №922/207/15, від 21.01.2019 у справі №902/794/17).
Таким чином, ОСОБА_1 безпідставно використовує спірну земельну ділянку та зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, за відсутності укладеного договору, а Харківська міська рада втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати).
Тобто відбувається факт безпідставного збереження саме коштів у розмірі орендної плати ОСОБА_1 за рахунок Харківської міської ради. 
Внаслідок використання ОСОБА_1 вищевказаною земельною ділянкою без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законом права та інтереси Харківської міської ради щодо неодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати за землю.
Аналогічна правова позиція узгоджується з постановою Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17, постановами Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі №922/1009/15 та від 12.04.2017 у справі № 922/207/15.
Оскільки ОСОБА_1 володіє лише нежитловими будівлями, які знаходяться на спірній земельній ділянці, а з моменту виникнення права користування на вказане нерухоме майно у ОСОБА_1 виник обов`язок оформити та зареєструвати речове на відповідну земельну ділянку\, яка знаходиться під вищевказаними об`єктами нерухомості.
ОСОБА_1 безпідставно використовує спірну земельну ділянку та зберігає кошти, не сплачуючи орендну плату у встановленому законодавчими актами розмірі, за відсутності укладеного договору, а Харківська міська рада втрачає належне їй майно (кошти від орендної плати).
Внаслідок використання ОСОБА_1 вищевказаною земельною ділянкою без укладення договору оренди землі, територіальна громада міста Харкова в особі Харківської міської ради позбавлена можливості отримати дохід у такому розмірі від здачі земельної ділянки в оренду, чим порушені охоронювані законні права та інтереси Харківської міської ради щодо недоодержаних грошових коштів у розмірі орендної плати на землю.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе та необхідне стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243, код класифікації доходів бюджету – 24062200, номер рахунку (IBAN) – UA 958999980314080611000020002, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999649, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), отримувач – УК у м. Харкові) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 197 943,38 грн.
Оскільки позовні вимоги підлягають до повного задоволення, а тому із відповідача підлягає стягненню на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір в сумі 2969,16 грн.
Стосовно заперечення представника відповідача про неналежного позивача у даній справі, то суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до ст. 1311 Конституції України в Україні діє прокуратура.
Згідно п. 3 ст. 131-1 Конституції України, на прокуратуру України покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках та порядку, що визначені законом. 
Відповідно до ч. 1, 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановленому законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч. 2 ст. 4 ЦПК України у випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Відповідно до статті 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. 
Конституційний суд України у рішенні від 08.04.1999 у справі №3-рн/99 зазначив, що із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначають з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовують в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначають орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
У справах за позовами прокурорів, заявлених в інтересах держави в особі уповноважених органів, позивачами є відповідні уповноважені органи, а прокурор у таких справах здійснює представництво їх інтересів в суді. Статус позивача прокурор набуває лише у випадках, коли звертається з позовом в інтересах держави у разі відсутності уповноваженого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду (постанова ВСУ від 21.02.2018 у справі №553/3280/16-а).
Прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захист або здійснює його неналежно.
«Не здійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.
«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.
«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.
Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захист або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.
Прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави.
Місцеве самоврядування є способом реалізації народом належної йому влади, яка діє на принципах (засадах) державної підтримки та гарантування державою місцевого самоврядування (ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Згідно зі ст. ст. 7, 140 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі – Закон) однією з форм місцевого самоврядування є представництво спільних інтересів територіальних громад, сіл селищ, міст через міські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.
Як визначено ст. 10 Закону міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Відповідно до приписів ч. 5 ст. 16 Закону від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Згідно зі ст. 26, ст. 33 Закону та ст. 12 Земельного кодексу України до компетенції сільських, селищних, міських рад, та їх виконавчих органів належить вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, зокрема розпорядження землями територіальних громад, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охоронною земель, вирішення земельних спорів та інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.
Частиною 5 ст. 60 цього Закону визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності.
При цьому, враховуючи вимоги ст. 19 Конституції України, територіальна громада м. Харкова як власник спірної земельної ділянки делегує Харківській міській раді повноваження щодо здійснення права власності від її (громади) імені, в її інтересах, виключно у спосіб та у межах повноважень, передбачених законом. Тобто воля територіальної громади як власника може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування, які відповідають вимогам законодавства та інтересам територіальної громади.
У зв`язку з викладеним, Харківська міська рада є належним позивачем у вказаній справі.
Факт протиправного та безоплатного використання земель комунальної власності порушує інтереси держави в особі Харківської міської ради, як їх власника щодо реалізації передбаченого ч. 1 ст. 319 ЦК України права вільно, у встановленому законом порядку, розпоряджатися ними через уповноважений орган місцевого самоврядування.
Згідно з положеннями ст. 142 Конституції України державною гарантією місцевого самоврядування є участь держави у формуванні дохідної частини його бюджетів та компенсація у необхідних випадках витрат місцевого самоврядування.
Держава фінансово підтримує місцеве самоврядування, бере участь у формуванні доходів місцевих бюджетів, здійснює контроль за законним, доцільним, економним, ефективним витрачанням коштів та належним їх обліком. Вона гарантує органам місцевого самоврядування доходну базу, достатню для забезпечення населення послугами на рівні мінімальних соціальних потреб. (ст. 62 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Відповідно до положень ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, доходи місцевих бюджетів. Доходи місцевих бюджетів формуються за рахунок власних, визначених законом, джерел та закріплених у встановленому законом порядку загальнодержавних податків, зборів та інших обов`язкових платежів. Склад доходів місцевих бюджетів визначається Бюджетним кодексом України та законом про Державний бюджет України (ст. 63 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Згідно зі ст.ст. 10, 265 Податкового кодексу України плата за землю є місцевим податком. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України вона зараховується до бюджетів місцевого самоврядування, а отже бюджет Харківської міської ради недоотримав значну суму коштів за використання земельної ділянки без укладання договору оренди.
Місцеві бюджети мають бути достатніми для забезпечення виконання органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень на забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб. Повноваження на здійснення витрат місцевого бюджету мають відповідати обсягу надходжень місцевого бюджету.
У разі, коли вичерпано можливості збалансування місцевих бюджетів і при цьому не забезпечується покриття видатків, необхідних для здійснення органами місцевого самоврядування наданих їм законом повноважень на забезпечення населення послугами не нижче рівня мінімальних соціальних потреб, держава забезпечує збалансування місцевих бюджетів шляхом передачі необхідних коштів до відповідних місцевих бюджетів у вигляді дотацій та субвенцій відповідно до закону (ст. 66 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Таким чином, місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, а місцеве самоврядування і державне буття суспільства характеризуються взаємозалежністю та взаємодоповненням. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, порушуються й інтереси держави в цілому.
Недоотриманням безпідставно збережених коштів місцевим бюджетом порушує визначальні матеріальні потреби суспільства, територіальної громади м. Харкова як носія єдиного джерела влади в Україні, тобто порушуються інтереси держави в цілому, оскільки ослаблюються економічні основи місцевого самоврядування, що призводить до неможливості забезпечення виконання відповідних програм розвитку.
Таким чином, безоплатне використання землі ослаблює економічні основи територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради, що потребує прокурорського реагування у межах наданої Конституцією України компетенції.
Разом з цим, Харківською міською радою не вживаються заходи захисту прав територіальної громади щодо стягнення з ОСОБА_1 безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою у вигляді орендної плати та відповідний позов до останнього з цим же предметом та з цих же підстав до судів не пред`являвся.
Так, прокуратурою скеровано 23.11.2020 до Харківського міського голови листа щодо надання інформації з питань оформлення ОСОБА_1 права користування вищевказаною земельною ділянкою, на якій знаходяться вищевказані об`єкти нерухомості, наявної заборгованості за користування спірною земельною ділянкою та вжиті самостійно Харківською міською радою заходи щодо стягнення з останнього коштів за користування вищевказаною земельною ділянкою. 
Згідно інформації Харківської міської ради від 29.12.2020 встановлено, що договори оренди земельної ділянки за вищевказаною адресою не укладались. 
Крім того, листом Департаменту територіального контролю Харківської міської ради від 28.01.2021 до прокуратури надано розрахунок безпідставно збережених ОСОБА_1 коштів у вигляді орендної плати.
Зі змісту вказаних інформацій вбачається, що міською радою не вживалися заходи щодо звернення до суду до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за користування вищевказаною земельною ділянкою.
У постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави.
Таким чином, оскільки вказані інтереси залишилися незахищеними, наведене стало підставою для звернення прокуратурою до суду з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради. Про прийняте рішення щодо звернення з відповідним позовом проінформовано листом Харківську міську раду в особі міського голови. 
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд  
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги керівника Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова, що діє в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Харківської міської ради (код ЄДРПОУ 04059243, код класифікації доходів бюджету – 24062200, номер рахунку (IBAN) – UA 958999980314080611000020002, код отримувача (ЄДРПОУ) 37999649, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), отримувач – УК у м. Харкові) безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 197 943,38 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_1 ) на користь Харківська обласна прокуратура за такими реквізитами: Харківська обласна прокуратура, код 02910108, банк отримувач: Державна казначейська служба України м. Київ, код 820172, рахунок UA178201720343160001000007171, код класифікації видатків бюджету – 2800, судовий збір в сумі 2969,16 грн.
Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
позивач: Немишлянська окружна прокуратура м. Харкова, код ЄДРПОУ- 02910108, адреса- м. Харків, вул. Б.Хмельницького, 36-А, 
Харківська міська рада, код ЄДРПОУ- 04059243, адреса- м. Харків, май.Конституції,7,

відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП- НОМЕР_1 , адреса- АДРЕСА_2 .

Суддя О.І.Шевська