ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2026 року 
м. Київ

cправа № 915/437/24 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар»
на ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2025 (суддя Олейняш Е. М.) та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 (колегія суддів Принцевська Н. М., Діброва Г. І., Ярош А. І.) у справі 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар»
до Товариства з обмеженою відповідальністю «СМА Лоджистик»,
про стягнення коштів в сумі 285 383, 31 грн,
заінтересована особа - ОСОБА_1 ,
1. Короткий зміст судових рішень 
1.1. У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» (далі - ТОВ «ЕК Викеркаар») звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просило суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СМА Лоджистик» (далі - ТОВ «СМА Лоджистик») заборгованість в розмірі 285 383, 31 грн, з яких 210 473, 04 грн - інфляційне збільшення та 74 910, 27 грн - 3% річних. 
З результатом розгляду такої позовної заяви, місцевим господарським судом ухвалено рішення від 01.11.2024, яким позовні вимоги задоволено; стягнуто з ТОВ «СМА Лоджистик» на користь позивача ТОВ «ЕК Викеркаар» 177024,69 грн інфляційних втрат; 63005, 54 грн - 3 % річних; 2880,36 грн витрат по сплаті судового збору.
Рішення набрало законної сили 22.11.2025, у зв`язку з чим, на виконання 25.11.2024 судом видано відповідний наказ.
1.2. 08.09.2025 ТОВ «ЕК Викеркаар» звернулось до Господарського суду Миколаївської області із заявою про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в якій заявник просив суд: прийняти до розгляду заяву про звернення стягнення на грошові кошти ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ); стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який має заборгованість перед ТОВ «СМА Лоджистик» (код ЄДРПОУ: 36486336), на користь ТОВ «ЕК Викеркаар» (код ЄДРПОУ 36384714) 62 500, 00 грн боргу в рахунок погашення заборгованості згідно з рішенням Господарського суду Миколаївської області від 01.11.2024 у справі № 915/437/24; у разі задоволення даної заяви, видати виконавчий документ з урахуванням вимог ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження»; витребувати у ТОВ «СМА Лоджистик» (код ЄДРПОУ: 36486336) рішення засновника про збільшення статутного капіталу, на підставі якого було проведено державну реєстрацію змін розміру статутного капіталу 09.02.2018; забезпечити проведення судових засідань по справі № 915/437/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представника ТОВ «ЕК Викеркаар» Легкої Олени Юріївни ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) через онлайн сервіс відеозв`язку vkz.court.gov.ua.
Заява мотивована тим, що станом на день подання цієї заяви заборгованість за наказом суду у справі № 915/437/24 залишається не погашеною та становить 242 910, 59 грн.
Стягувач зазначав, що заявнику з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ «СМА Лоджистик» стало відомо, що розмір статутного капіталу боржника становить 5 062 500, 00 грн. Крім того, 09.02.2018 проведена державна реєстрація зміни статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи.
26.08.2025 Головне управління Державної податкової служби у Миколаївській області надало відповідь на адвокатський запит від 22.08.2025 та копію Фінансової звітності малого підприємства станом на 31.12.2024. В Фінансовій звітності малого підприємства станом на 31.12.2024 в рядку 1400 зазначено зареєстрований (пайовий) капітал Товариства у розмірі 5000 тис. грн станом на початок звітного року та 5000 тис. грн станом на кінець звітного періоду.
Стягувач вказує, що єдиним учасником/засновником, а також кінцевим бенефіціарним власником ТОВ «СМА Лоджистик» є ОСОБА_1 , яким було внесено до статутного фонду товариства 5 000 000 грн. Таким чином, з моменту прийняття рішення про збільшення статутного капіталу Товариства пройшло більше одного року, ОСОБА_1 здійснено внесок до статутного фонду лише у розмірі 5 000 000 грн. Отже, у ОСОБА_1 , як одноособового засновника, виникло грошове зобов`язання перед ТОВ «СМА Лоджистик» у розмірі 62 500 грн.
Отже, рішення засновника ТОВ «СМА Лоджистик», яке ніким не оспорювалось, та річний звіт за 2024 рік Товариства можуть підтверджувати існування заборгованості за засновником ТОВ «СМА Лоджистик» перед Товариством, яка, в свою чергу, може бути стягнута в порядку ст. 336 Господарського процесуального кодексу України.
1.3. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ТОВ «СМА Лоджистик» створено 27.04.2009 (запис про державну реєстрацію створення юридичної особи 15221020000018624).
Відповідно до витягу з ЄДРЮОФОПГФ від 08.09.2025 керівником та єдиним засновником юридичної особи ТОВ «СМА Лоджистик» (код ЄДРПОУ 36486336) є ОСОБА_1 . Розмір статутного (складеного) капіталу становить 5 062 500 грн.
Відповідно до Фінансової звітності малого підприємства (Баланс на 31.12.2024), поданої ТОВ «СМА Лоджистик» (код ЄДРПОУ 36486336), як на початок звітного року, так і на кінець звітного 2024 року:
- за кодом рядка 1400 «Зареєстрований (пайовий) капітал» становить 5000 грн;
- за кодом рядка 1425 «Неоплачений капітал» становить (___);
- за кодом рядка 1030 «Довгострокові фінансові інвестиції» відсутні записи.
09.02.2018 приватним нотаріусом Боненко Т.Л. в ЄДРЮОФОПГФ було здійснено запис № 15221050020018624 «Державна реєстрація змін до установчих документів юридичної особи». Зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи. Зміна складу або інформації про засновників. Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи. Зміна статутного або складеного капіталу.
03.07.2023 рішенням учасника ТОВ «СМА Лоджистик» №1/2023 від 03.07.2023 затверджено Статут ТОВ «СМА Лоджистик» (нова редакція).
На підтвердження факту придбання 14.02.2024 частки у статутному капіталі ТОВ «СМА Лоджистик» заінтересованою особо ОСОБА_1 подано наступні докази:
- Договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарського товариства від 14.02.2024, укладений між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), відповідно до умов якого продавець продав, а покупець купив належну продавцю частку у статутному капіталі ТОВ «СМА Лоджистик», статутний капітал 5 062 500 грн (п. 1.1, п. 1.2.4 Договору); частка продавця, що відчужується, становить 100 % статутного капіталу товариства, що становить 5 062 500 грн (п. 2.1 Договору); договір підписано продавцем.
У п. 4.2 Договору купівлі-продажу зазначено, що продавець підтверджує, що відчужувана частка в статутному капіталі товариства до укладання даного договору внесена ним у повному обсязі, нікому не відчужена, суперечок щодо неї не має;
- нотаріально посвідчений акт приймання-передачі частки у статутному капіталі згідно Договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «СМА Лоджистик» від 14.02.2024, відповідно до якого продавець ОСОБА_2 передав, а покупець ОСОБА_1 прийняв частку у статутному капіталі ТОВ «СМА Лоджистик» у розмірі 100 % статутного капіталу номінальною вартістю 5 062 500 грн;
- нотаріально посвідчене рішення учасника № 1/2024 ТОВ «СМА Лоджистик» від 14.02.2024, яким вирішено звільнити з посади директора товариства ОСОБА_2 з 14.02.2024 та призначити на посаду директора товариства ОСОБА_1 з 15.02.2024; затвердити наступний розподіл часток у статутному капіталі, а саме: ОСОБА_1 - 5 062 500 грн, що становить 100 % від статутного капіталу товариства;
- описи документів, що подаються заявником для проведення державної реєстрації в ЄДРЮОФОПГФ «Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу» від 14.02.2024 та від 17.02.2024;
- витяг з ЄДРЮОФОПГФ від 18.02.2024, відповідно до якого станом на 18.02.2024 керівником юридичної особи ТОВ «СМА Лоджистик» є ОСОБА_1 . Розмір статутного (складеного) капіталу становить (пайового фонду) становить 5 062 500 грн. 
1.4. Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2025 у справі №915/437/24, залишеною без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026, у задоволенні заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником відмовлено.
Судові рішення аргументовані тим, що докази, які надані ОСОБА_1 у підтвердження відсутності заборгованості останнього перед ТОВ «СМА Лоджистик», є більш вірогідними доказами, ніж надані Позивачем на підтвердження зворотного.
Так, відповідно до відомостей з ЄДРЮОФОПГФ зміни до статутного капіталу ТОВ «СМА Лоджистик» були зареєстровані 09.02.2018, тобто до набрання чинності Законом України від 06.02.2018 №2275-VIII «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» (закон набрав чинності 17.06.2018). Отже, рішення про збільшення статутного капіталу, що було прийнято до набрання чинності Законом №2275-VIII, не є підставою для вимог щодо його примусового виконання, оскільки зобов`язання учасника зробити додатковий внесок у статутний капітал є добровільним зобов`язанням майнового характеру, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.
14.02.2024 частка в статутному капіталі в розмірі 100 % статутного капіталу номінальною вартістю 5 062 000 грн відчужена ОСОБА_1 , а до ЄДРЮОФОПГФ внесено відповідні зміни. В силу ч. 3 ст. 21 Закону України «Про товариства з обмеженою відповідальністю» учасник товариства має право відчужити свою частку (частину частки) у статутному капіталі лише в тій частині, в якій вона є оплаченою. Суду не подано доказів недійсності або розірвання правочину з відчуження частки в статутному капіталі ТОВ «СМА Лоджистик».
Крім того, відповідно до Фінансової звітності малого підприємства (Баланс на 31.12.2024), поданої ТОВ «СМА Лоджистик» (код ЄДРПОУ 36486336), як на початок звітного року, так і на кінець звітного 2024 року: за кодом рядка 1425 «Неоплачений капітал» та за кодом рядка 1030 «Довгострокові фінансові інвестиції» відсутні записи про наявність заборгованості за внесками до статутного капіталу товариства.
Як зазначалось раніше, у заяві № 14262/25 від 09.10.2025 заінтересована особа ОСОБА_1 зазначив, що не має заборгованості перед ТОВ «СМА Лоджистик».
При цьому, учасник може нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями товариства перед кредиторами у межах вартості невнесеної частини вкладу.
Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт наявності та беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач просить звернути стягнення.
2. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
2.1. ТОВ «ЕК Викеркаар» звернулося із касаційною скаргою, в якій просить скасувати судові рішення та задовольнити заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником.
Скаржник зазначає, що на момент придбання частки в статутному капіталі ТОВ «СМА Лоджистик» ОСОБА_1 (14.02.2024) та внесення змін до установчих документів, Закон України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» набув чинності та діяв, однак, суд першої інстанції не надав зазначеній обставині жодної оцінки.
У Фінансовій звітності ТОВ «СМА Лоджистик» станом на 31.12.2024, зазначено, що зареєстрований (пайовий) капітал становить 5 000,00 тис. грн (підписаний ОСОБА_1 ) у той час, як витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань та надані до суду ОСОБА_1 документи підтверджують, що розмір статутного капіталу ТОВ «СМА Лоджистик» становить 5 062 500,00 грн.
Хоча законодавством і встановлено заборону з продажу частки в статутному капіталі, яка не оплачена, однак, зазначена заборона не може свідчити, що попереднім засновником було внесено 5 062 500,00 грн до статутного фонду Товариства.
Таким чином, з моменту прийняття рішення про збільшення статутного капіталу Товариства пройшло більше одного року, здійснено внесок до статутного фонду лише у розмірі 5 000 000,00 грн. Отже, у ОСОБА_1 , як у одноособового засновника, виникло грошове зобов`язання перед ТОВ «СМА Лоджистик» у розмірі 62 500,00 гривень.
Рішення засновника ТОВ «СМА Лоджистик», яке ніким не оспорювалося, та річний звіт за 2024 рік Товариства можуть підтверджувати існування заборгованості за засновником ТОВ «СМА Лоджистик» перед Товариством, яка, в свою чергу, може бути стягнута в порядку статті 336 ГПК України.
Суд першої інстанції надав перевагу тій обставині, що в Фінансовій звітності малого підприємства (станом на 31.12.2024) відсутні відомості про заборгованість в рядку 1425 «Неоплачений капітал» та 1030 «Довгострокові фінансові інвестиції» не беручи до уваги, що в рядку 1400 «Зареєстрований (пайовий) капітал» має зазначатись зафіксована в установчих документах сума статутного капіталу, однак зазначена сума не відповідає сумі статутного капіталу зазначеній в установчих документах.
Скаржник посилається на висновки Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17, від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18, від 13.08.2021 у справі № 910/20504/16, від 25.12.2024 у справі № 902/831/23, від 09.01.2024 у справі № 908/1276/21 (908/921/22), від 05.08.2025 у справі №910/4765/22 щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 336 ГПК України та визначення предмета дослідження у цій категорії справ, а також у постанові 04.02.2021 у справі № 910/11534/18 щодо стандартів доказування.
2.2. У відзивах на касаційну скаргу ТОВ «СМА Лоджистик», та ОСОБА_1 зазначили, що ОСОБА_1 не має заборгованості перед ТОВ «СМА Лоджистик», що підверджується заявою попереднього власника ОСОБА_2 та балансами самого підприємства.
Також у відзивах викладено прохання стягнути з ТОВ «ЕК Викеркаар» завдану моральну та матеріальну шкоду в розмірі 1 000 000,00 грн на користь ЗСУ Украіїни, такк як ТОВ «ЕК Викеркаар» вже не вперше вводить в оману чинне судочинство в час воєнного стану.
3. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду 
3.1. За змістом статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. 
3.2. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування норм процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
3.3. Відповідно до частини першої статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 326 ГПК України).
Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25.04.2012).
Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентує порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців, є Закон України «Про виконавче провадження».
Заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на кошти, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб (пункт 1 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»).
Порядок звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, визначений у статті 53 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до частин першої - четвертої статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.
Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку також визначений у статті 336 ГПК України.
Відповідно до частини першої статті 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.
За заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах), електронних гаманцях чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (частина п`ята статті 336 ГПК України).
Згідно з частиною шостою статті 336 ГПК України одночасно суд вирішує питання про зустрічне забезпечення та про заборону такій особі вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед боржником та (або) зупиняє виконання судового рішення, згідно з яким з такої особи на користь боржника стягуються грошові кошти в межах загальної суми стягнення, до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти.
У разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником (частина восьма статті 336 ГПК України).
Практика щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 336 ГПК України, підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18 (на які посилається скаржник), від 13.08.2021 у справі № 910/20504/16, від 05.08.2025 у справі №910/4765/22, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.
Системний аналіз положень статей 53, 56 Закону України «При виконавче провадження» та статті 336 ГПК України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем для неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.
При розгляді заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до статті 336 ГПК України предметом дослідження суду має бути факт наявності заборгованості, що повинен підтверджуватися доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 ГПК України, зокрема, це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які виконавець просить звернути стягнення.
При розгляді такої заяви судам необхідно враховувати, зокрема, що факт існування заборгованості не обов`язково має підтверджуватись судовим рішенням. За відсутності такого рішення суд має надати власну оцінку доводам заявника щодо наявності відповідної заборгованості, її розміру, спірності чи безспірності.
Спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент звернення особи із заявою в порядку статті 336 ГПК України боржник мав заборгованість перед кредитором, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначає заявник, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на момент такого звернення (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.12.2024 у справі № 902/831/23, на яку посилається скаржник).
Частина друга статті 336 ГПК України не встановлює виключних підстав для відмови в задоволенні такої заяви, а тому суд, встановивши обставини, за яких звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, неможливе, може відмовити в задоволенні відповідної заяви з дотриманням норм процесуального законодавства (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 09.01.2024 у справі № 908/1276/21 (908/921/22).
3.4. Отже, у контексті висновків Верховного Суду, на які посилається скаржник, під час розгляду у порядку статті 336 ГПК України заяви ТОВ «ЕК Викеркаар» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником важливим є встановити факт наявності заборгованості, що повинен підтверджуватися доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 ГПК України.
Колегія суддів зауважує, що позиція позивача фактично побудована на тому, що після збільшення статутного капіталу, відповідно до фінансової звітності за 2024 рік здійснено внесок до статутного фонду лише у розмірі 5 000 000,00 грн, а тому у ОСОБА_1 наявне грошове зобов`язання перед ТОВ «СМА Лоджистик» у розмірі 62 500,00 гривень.
Як слідує із оскаржених рішень, суди надали оцінку доказам, які подані сторонами. Зокрема, акцентовано увагу на тому, що 14.02.2024 частка в статутному капіталі в розмірі 100 % статутного капіталу номінальною вартістю 5 062 000 грн відчужена ОСОБА_1 , а до ЄДРЮОФОПГФ внесено відповідні зміни. Відповідно до пункту 4.2 договору купівлі-продажу частки в статутному капіталі господарського товариства від 14.02.2024, продавець підтверджує, що відчужувана частка в статутному капіталі товариства до укладання даного договору внесена ним у повному обсязі, нікому не відчужена.
Також суди надали оцінку фінансовій звітності ТОВ «СМА Лоджистик», зокрема і відсутності підтверджень наявності заборгованості за внесками до статутного капіталу товариства. Так, суди акцентували увагу, що у фінансовій звітності, на яку посилається і позивач, за кодом рядка 1425 «Неоплачений капітал» та за кодом рядка 1030 «Довгострокові фінансові інвестиції» відсутні записи про наявність заборгованості за внесками до статутного капіталу товариства.
Саме з огляду на зазначене, суди і дійшли висновку, що докази, які надані у підтвердження відсутності заборгованості останнього перед ТОВ «СМА Лоджистик», є більш вірогідними доказами, ніж надані позивачем на підтвердження зворотного.
Таким чином, колегія суддів вважає, що аргументи, які наведені у касаційній скарзі фактично стосуються необхідності надання іншої оцінки доказам, які надані сторонами, оскільки суди попередніх інстанцій фактично дослідили обставини, про які зазначає скаржник. 
Верховний Суд, з огляду на ключові мотиви судів попередніх інстанцій, вважає, що ними надана оцінка доводам заявника щодо наявності відповідної заборгованості, її розміру, спірності чи безспірності і зазначене здійснене з урахуванням висновків Верховного Суду, на які посилається скаржник. 
У справі № 915/437/24 саме не встановлення факту наявності та беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти, на які стягувач просить звернути стягнення стало підставою для відмови у задоволення заяви позивача, а тому доводи касаційної скарги фактично не доводять порушення я судами норм процесуального права. 
Суд звертає увагу на те, що касаційна інстанція не вправі здійснювати переоцінку обставин, з яких виходили суди при вирішенні справи, а її повноваження обмежуються виключно перевіркою дотримання судами норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та виключно в межах доводів касаційної скарги (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 925/698/16).
Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», а не «факту», отже, відповідно до статті 300 ГПК України перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи.
Інші доводи касаційної скарги також не спростовують висновків судів і не підтверджують обставин можливості задовольнити заяву про звернення стягнення на грошові кошти.
У свою чергу, колегія суддів відхиляє викладене у відзивах на касаційну скаргу прохання стягнути з ТОВ «ЕК Викеркаар» завдану моральну та матеріальну шкоду, оскільки зазначене не може бути предметом розгляду в межах касаційного провадження у справі № 915/437/24 і не належить до повноважень суду касаційної інстанції, передбачених статтею 300 ГПК України. 
3.5. Таким чином, доводи скаржника щодо порушення норм процесуального права судами не підтвердилися, а підстав для скасування ухвали Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2025 та постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 у справі № 915/437/24 немає. 
4. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд
4.1. За змістом пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
4.2. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
4.3. Ураховуючи викладене, зважаючи на зазначені положення законодавства, оскаржені у справі рішення необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
5. Розподіл судових витрат
5.1. Оскільки суд відмовляє у задоволенні касаційної скарги та залишає без змін судові рішення, то відповідно до статті 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору необхідно покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕК Викеркаар» залишити без задоволення. 
Ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 09.10.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.02.2026 у справі № 915/437/24 залишити без змін. 
Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ