Справа № 724/2198/25	
Провадження № 2/724/234/26	

Р І Ш Е Н Н Я
? І М Е Н Е М ? У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Ковальчук Т.М.
за участі:
секретаря судових засідань Копайгородського Д.Я.
представника позивача в 
режимі відеоконференції: Оприско М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:
Короткий зміст позовних вимог
У червні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Оприско Микола Васильович, звернувся до суду з позовною заявою до Хотинської міської ради про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що житловий будинок, якому на даний час присвоєно адресу: АДРЕСА_2 був первинно інвентаризований Чернівецьким ОБТІ у 1948 році. В матеріалах архівного зберігання знаходиться свідоцтво №567 від 25.05.1950 року про право власності на 1/2 частини житлового будинку (який на той час мав адресу: АДРЕСА_3 ) на ім`я ОСОБА_2 (група приміщень №2). В подальшому АДРЕСА_3 було перейменовано на АДРЕСА_4 , а будинку замість № НОМЕР_1 було присвоєно спочатку №7, а потім № НОМЕР_2 . ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рідною сестрою померлої ОСОБА_2 – ОСОБА_3 13.07.1972 року було видано довіреність на оформлення спадкових прав щодо спадкового майна, зокрема, частки у будинку АДРЕСА_2 на ім`я батька позивача – ОСОБА_4 , який був їх родичем. Виконуючи зазначене доручення, ОСОБА_4 вступив у володіння зазначеною квартирою у даному будинку та проживав у ній, з 09.12.1980 року за адресою вказаного будинку було зареєстровано місце його проживання. Наведене свідчить про добросовісність заволодіння вказаним нерухомим майном. В подальшому батько позивача відкрито та безперервно володів квартирою АДРЕСА_5 у зазначеному житловому будинку, проживав, доглядав та утримував, провів газифікацію та узаконення добудованих приміщень та господарських будівель за вказаною адресою. Також на замовлення батька позивача було заведено інвентаризаційну справу та виготовлено технічний паспорт на вказану квартиру. 
ІНФОРМАЦІЯ_2 батько позивача помер. Після смерті ОСОБА_4 у володіння квартирою АДРЕСА_4 вступив його син, позивач у справі, який володіє вказаним нерухомим майном по сьогоднішній день, утримує та доглядає його. Також, позивач, як правонаступник свого батька, вправі приєднати до свого часу володіння увесь час, протягом якого цим майном володів його батько з 1972 року.
Отже, позивач добросовісно заволодів квартирою АДРЕСА_6 , відкрито та безперервно володіє та користується нею більше 10 років (а саме, 43 роки з урахуванням часу володіння його правопопередником – батьком ОСОБА_4 ), що є підставою для набуття ним права власності на вказану квартиру за набувальною давністю.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд визнати за ним право власності за набувальною давністю на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .
Процесуальні дії у справі. Подані заяви (клопотання) сторін 
Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 02.07.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання (а.с.48).
08.09.2025 року представником відповідача Хотинської міської ради – Гіждівським В.Ю. подано до суду заяву про визнання позову (а.с.59-60). 
Ухвалою суду від 08.09.2025 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем Хотинською міською радою Дністровського району Чернівецької області позову ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.65).
Ухвалою суду від 16.10.2025 поновлено судовий розгляд по справі для з`ясування обставин, що мають значення для справи, а саме дослідження нотаріальної справи після смерті ОСОБА_5 (а.с.69).
Ухвалою суду від 17.11.2025 року витребувано з Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області належним чином посвідчені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.81-82).
22.01.2026 року на адресу суду надійшла відповідь з Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області на виконанння ухвали суду про витребування доказів від 17.11.2025 року (а.с.99).
05.02.2026 представником позивача ОСОБА_6 подані до суду додаткові письмові пояснення в яких зазначає, що після смерті ОСОБА_4 , 31.10.2017 року до Хотинської державної нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_7 про прийняття спадщини за законом, після смерті його батька ОСОБА_4 , на підставі якої заведена спадкова справа №331/2017 (родинні стосунки не доведені). ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 не успадкувавши свою частку майна. 13.02.2017 ОСОБА_1 подав заяву про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину йому видано не було, що підтверджується постановою Хотинської державної нотаріальтної контори про відмову у вчиненні нотаріальтної дії. Отже, позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_4 та вправі приєднати до часу свого володіння увесь час протягом якого цим майном володів його батько, а саме період із 1972 року (а.с.104).
Аргументи учасників справи. Подані заяви (клопотання) сторін 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити.
Представник відповідача – Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області - Гіждівський В.В. в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про проведення судового розгляду без представника міської ради, позов визнає, клопотань та доповнень немає (а.с.59-60).
Фактичні обставини встановлені судом
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 в м. Хотин Чернівецької області померла ОСОБА_5 ( ОСОБА_8 ), що підтверджується актовим записом про смерть №5 від 18.01.1972 року вчиненого відділом РАЦС Хотинського району Чернівецької області (а.с.11-12).
ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 25.05.1950 року належала 1/2 частина житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.31,73). 
Згідно відомостей КП «Хотинське бюро технічної інвентаризації» Хотинської міської ради за №250 від 05.06.2025 року, первинна інвентаризація житлового будинку АДРЕСА_2 проводилась Чернівецьким ОБТІ в 1948 році. Даний житловий будинок при первинній інвентаризації був розділений на групу приміщень №1 та №2. В матеріалах архівного зберігання знаходиться свідоцтво № НОМЕР_3 про право власності на 1/2 частини житлового будинку ( АДРЕСА_3 ) від 25.05.1950 року на ім`я ОСОБА_2 (группа приміщень №2). Право власності на квартиру АДРЕСА_7 зареєстровано згідно свідоцтва про право власності від 22.01.2001 на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 . Вулицю Осіпенко перейменовано на вулицю О. Кобилянської. Даному житловому будинку змінено адресу з №16 на №7, а в подальшому на АДРЕСА_2 (а.с.30).
13 липня 1972 року ОСОБА_3 видана довіреність на ім`я ОСОБА_4 , якою останній був уповноважений на оформлення спадкових прав ОСОБА_3 на майно, що залишилось після смерті її сестри ОСОБА_2 , зокрема, частки у житловому будинку АДРЕСА_2 (а.с.71).
З Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру та Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області встановлено, що інформація про спадкові справи, заведені щодо майна померлої ОСОБА_5 не знайдено та на зберігання до Державного нотаріального архіву у Чернівецькій області не передавались (а.с.97,99).
З Будинкової книги на спірне домоволодіння по АДРЕСА_2 , довідки про склад сім`ї №337 від 03.06.2003 року та копії паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_4 вбачається, що з 1980 року за адресою вказаного будинку було зареєстровано місце проживання ОСОБА_4 ,1941 року народження (а.с.9,12-18).
Матеріалами інвентаризаційної справи підтверджується, що квартира АДРЕСА_6 розташована на першому поверсі 1-поверхового будинку та складається з 4-х кімнат житловою площею 53,80 кв.м., кухні площею 9,50 кв.м, вбиральні площею 3,70 кв.м, коридору площею 3,70 кв.м, передпокою площею 2,40 кв.м, комори площею 1,20 кв.м. Загальна площа квартири становить 78,60 кв.м (а.с.36-39).
Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 були здійснені прибудови господарських приміщень до даного житлового будику та проведено його газифікацію (а.с.19-25).
Відповідно до висновку про вартість майна від 30.10.2024 року, вартість квартири АДРЕСА_6 , станом на 30.10.2024 року становить 840 000 гривень (а.с.45).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , 1941 року народженняч помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 26.09.2017 року, виданого Хотинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області (а.с.27).
Після смерті ОСОБА_4 була заведена спадкова справа №331/2017 Хотинською державною нотаріальною конторою Чернівецької області.
З постанови державного нотаріуса Хотинської державної нотаріальної контори Чернівецької області №278/02-14 від 24.04.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що 13.02.2018 року до нотаріальної контори надійшла заява від ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті його батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . В подальшому 24.04.2024 року позивач, як син спадкодавця, звернувся до нотаріуса з заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири АДРЕСА_6 . Разом з тим, нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вищевказану квартиру (а.с.106). 
Позивач ОСОБА_1 з 1992 року зареєстрований в м. Самбір, Львівської області, що підтверджується копією паспорта громадянина України на ім`я позивача з відповідними відмітками (а.с.6-7).
У позовній заяві позивач вказує, що добросовісно заволодів квартирою АДРЕСА_6 , відкрито та безперервно володіє та користується нею більше 10 років, а саме, 43 роки з урахуванням часу володіння його правопопередником – батьком ОСОБА_4 , що є підставою набуття права власності на вказану квартиру за набувальною давністю.
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права
Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Згідно з положеннями частин першої та четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.
Згідно ч.2 ст.344 ЦК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права.
Проте не будь-який об`єкт може бути предметом такого набуття права власності. Право власності за набувальною давністю можна набути виключно на майно, не вилучене із цивільного обороту, тобто об`єкт володіння має бути законним.
Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.
Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю, якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.
Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.
Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац другий частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.
Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.
Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
У постанові від 01 серпня 2018 року у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) не знайшла підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.
Давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.
За положеннями ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Зокрема, згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій
Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема, спірну квартиру АДРЕСА_6 , на яку претендують інші особи, а саме спадкоємці ОСОБА_5 , про що було відомо ОСОБА_4 та позивачу, як його правонаступнику.
Дані обставини також підтверджуються і рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 15.01.2015 року, яке набрало законної сили 27.01.2015 року /справа №724/2174/14-ц/ (згідно загальнодоступних відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень) відповідно до якого у задоволенні позову ОСОБА_4 до територіальної громади м.Хотин в особі Хотинської міської ради про набуття права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_6 було відмовлено за необгрунтованістю, зокрема, з тих підстав, що ОСОБА_4 знав, що володіє чужою річчю (а.с.76-77). 
За таких обставин, суд оцінивши всі докази у їх сукупності, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не доведено усіх обставин, передбачених статтею 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю, ОСОБА_4 , а так само і позивач, як його правонаступник, не є добросовісними набувачами спірної квартири, оскільки вони увесь час знали про те, що власником квартири була ОСОБА_5 , а відкритість і безперервність користування спірним майном не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.
Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не було доведено належними доказами факт відкритого та безперервного володіння спірним нерухомим майном після смерті ОСОБА_4 , чиїм спадкоємцем він є.
Враховуючи вищевикладене, у задоволенні позову слід відмовити. 
Керуючись ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-268 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову  ОСОБА_1 до Хотинської міської ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права власності на нерухоме майно – відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Хотинський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування учасників процесу:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_8 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 . 
Відповідач: Хотинська міська рада Дністровського району Чернівецької області, адреса місця знаходження: м.Хотин, вул. О.Кобилянської,2А, Дністровського району, Чернівецької області, ідентифікаційний код юридичної особи - 04062205.
Повне судове рішення складено 12.02.2026 року.

Суддя         Т.М.Ковальчук