ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2026 року м.Дніпро Справа № 908/1348/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Чус О.В., Демчина Т.Ю.
при секретарі судового засідання Солодовій І.М.
Представники сторін:
в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу державного підприємства Конструкторське бюро Південне ім. М.К. Янгеля на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2025 у справі №908/1348/25 ( суддя Корсун В.Л.) (скарга ДП КБ Південне ім. М.К. Янгеля за вих. від 10.10.25 № 24/125 на дії державного виконавця у справі № 908/1348/25)
за позовною заявою: державного підприємства Конструкторське бюро Південне ім. М.К. Янгеля, 49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 3
до відповідача: товариства з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС, 69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8 про зобов`язання поставити товар та стягнення 7,35 грн
заінтересована особа: Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 69006, м. Запоріжжя, вул. Лобановського, буд. 10

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:
Державне підприємство "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" (далі — ДП «КБ «Південне», стягувач) звернулося до Господарського суду Запорізької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНКАМ ФІНАНС" (далі — ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС», боржник) про зобов`язання виконати умови договору поставки від 06.10.2023 № 0119-СК-Д, а саме передати пальне загальним обсягом 3 455,04 літри (з яких: 1 705,00 літрів — бензин А-95 та 1 750,04 літрів — дизпаливо) в межах м. Дніпро, а також стягнення залишку сплачених коштів у розмірі 7,35 грн.
Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.07.2025 у справі № 908/1348/25 позовні вимоги задоволено повністю. Вирішено: зобов`язати ТОВ "ІНКАМ ФІНАНС" передати ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" в межах м. Дніпро пальне загальним обсягом 3 455,04 літри, з яких: 1 705,00 літрів — бензин А-95 та 1 750,04 літрів — дизпаливо; стягнути з ТОВ "ІНКАМ ФІНАНС" на користь ДП "Конструкторське бюро "Південне" ім. М.К. Янгеля" залишок сплачених коштів за договором поставки від 06.10.2023 № 0119-СК-Д у розмірі 7,35 грн та 2 422,40 грн судового збору.
На виконання зазначеного рішення Господарським судом Запорізької області видано накази від 18.08.2025 та від 20.08.2025. За заявою стягувача старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сіваковою О.О. відкрито виконавче провадження ВП № 79004492 від 04.09.2025 про зобов`язання ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» передати стягувачу пальне.
10.10.2025 ДП «КБ «Південне» звернулося до Господарського суду Запорізької області зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило: визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Сівакової О.О.; визнати неправомірною та скасувати постанову від 02.10.2025 про закінчення виконавчого провадження № 79004492 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження»; повернути судовий наказ на виконання для відновлення виконавчого провадження та проведення виконавчих дій.
Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 04.11.2025 у задоволенні скарги ДП "КБ "Південне" ім. М.К. Янгеля" за вих. від 10.10.2025 № 24/125 на дії державного виконавця у справі № 908/1348/25 відмовлено.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що державним виконавцем було здійснено передбачені Законом України «Про виконавче провадження» дії: двічі встановлено факт невиконання рішення суду боржником, складено відповідні акти, винесено постанови про накладення штрафів, здійснено виїзд за адресою реєстрації боржника (де встановлено, що це непрацююча автозаправна станція «АВІАС», все зачинено), направлено повідомлення до органів досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення за ст. 382 КК України. Суд першої інстанції дійшов висновку, що позиція скаржника про невідповідність дій державного виконавця вимогам Закону є недоведеною та безпідставною, а прохання стягувача не ґрунтується на жодній нормі Закону. Суд також зазначив, що прийняте рішення про закінчення виконавчого провадження не порушує право стягувача з огляду на можливість звернення до суду із заявою про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення. Крім того, суд вказав, що саме позивач виклав позовну вимогу у вигляді зобов`язання ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» передати пальне, а тому твердження заявника про можливість виконання виконавчого документа без участі боржника є надуманими та безпідставними.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, через систему “Електронний суд” Державне підприємство Конструкторське бюро Південне ім. М.К. Янгеля звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2025 по-справі №908/1348/25 вцілому та прийняти нове рішення, яким задовольнити повністю скаргу ДП «КБ «Південне» Державного підприємства «Конструкторське бюро «Південне» ім. М.К. Янгеля (49008, м. Дніпро, вул. Криворізька, буд. 3, ЄДРПОУ 14308304) від 10.10.2025 вих. №24/125.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було в повному обсязі з`ясовано обставин, що мають значення для справи, ухвала від 04.11.2025 винесена з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а також без урахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
На думку апелянта, рішення Господарського суду Запорізької області по справі № 908/1348/25 може бути виконане без участі боржника та не є нерозривно пов`язаним з особою боржника. Апелянт посилається на постанову Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 641/1933/19, від 25.09.2020 у справі № 924/315/17 та від 30.08.2018 у справі № 916/4106/14, якими сформовано правовий висновок про те, що та обставина, що саме боржник зобов`язаний вчинити певні дії, не свідчить про те, що рішення не може бути виконано без його участі, оскільки воно не є нерозривно пов`язаним з особою боржника та не унеможливлює виконання шляхом вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання. Обов`язковість судового рішення не дає підстав ставити його виконання в залежність від волевиявлення боржника.
Апелянт стверджує, що частина 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає два варіанти поведінки державного виконавця залежно від того, чи може бути рішення виконане без участі боржника. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 910/7310/20, апелянт зазначає, що ухвалити постанову про закінчення виконавчого провадження після звернення до правоохоронних органів виконавець може лише у разі невиконання боржником рішення суду, яке не може бути виконане без його участі. Якщо ж судове рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець після відповідного звернення не закінчує виконавче провадження, а продовжує вживати передбачені Законом заходи примусового виконання. 
Державним виконавцем, на думку апелянта, не здійснено достатніх заходів щодо розшуку майна, яке боржник зобов`язаний передати стягувачу, та дій примусового характеру. Виконавець обмежився одним виїздом за місцем реєстрації боржника (одноособово, без присутності понятих), накладенням двох штрафів та направленням повідомлення про невиконання рішення суду до правоохоронних органів. Посилаючись на постанову КЦС ВС від 22.06.2022 у справі № 607/2547/20, постанови ВС від 13.12.2021 у справі № 520/6495/2020, від 19.01.2022 у справі № 179/110/21, апелянт зазначає, що накладення штрафів і направлення повідомлення правоохоронним органам самі собою не є достатніми заходами виконання рішення суду і не свідчать про вжиття виконавцем усіх можливих заходів для виконання рішення.
Апелянт наголошує, що суд першої інстанції не навів мотивів, за якими дійшов висновку про те, що судове рішення не може бути виконане без участі боржника, та не встановив обставин, з яких випливала б неможливість його виконання. Застосувавши ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», суд помилково пов`язав виконання рішення з безпосередньою участю боржника. ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» не знаходиться в стані припинення, а належне стягувачу майно може зберігатись не за місцем реєстрації боржника, у третіх осіб, в орендованих ємностях, може бути набуте у майбутньому. Перевірка вказаних обставин не потребує обов`язкової участі боржника і вчинення ним особисто відповідних дій.
Апелянт стверджує, що судом не було оцінено доводи скаржника щодо віднесення спірних правовідносин до матеріального позову зобов`язального характеру, що має грошову оцінку (177 349,35 грн). Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19 та від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, апелянт зазначає, що позов є майновим, судовий збір сплачено за подання позову майнового характеру. Відтак державний виконавець безпідставно обрав порядок виконання, передбачений нормами розділу VIII «Виконання рішень немайнового характеру» (ст. 63 Закону), тоді як мав виконувати у порядку ст. 60 зазначеного Закону, а саме вилучити витребуване майно і передати його стягувачу. На підтвердження цього апелянт посилається на постанову КЦС ВС від 30.06.2021 у справі № 201/12569/16.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції, погоджуючись з доводами виконавця про можливість звернення стягувача до суду із заявою про зміну способу виконання рішення, не врахував, що відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 331 ГПК України невиконання боржником судового рішення протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження є самостійною підставою для зміни способу виконання. Проте з моменту відкриття виконавчого провадження до винесення постанови про його закінчення пройшло лише 29 днів, що унеможливлювало звернення стягувача з такою заявою, оскільки самостійна підстава ще не наступила. Від виконавця не надходило жодної інформації щодо неможливості виконання рішення суду.
Апелянт наголошує, що відповідно до абз. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову. Таким чином, постанова від 02.10.2025 остаточно позбавляє стягувача права змінити спосіб виконання рішення та унеможливлює виконання рішення суду в цілому, ставлячи боржника у більш вигідне становище ніж стягувача.
Апелянт посилається на п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка захищає виконання остаточних судових рішень, що не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін, а також на рішення ЄСПЛ від 07.06.2005 у справі «Фуклев проти України» (Fuklev v. Ukraine, заява № 71186/01). Апелянт також посилається на постанови ВС від 20.01.2021 у справі № 619/562/18 та Об`єднаної палати КЦС ВС від 12.04.2021 у справі № 638/12278/15-ц, якими встановлено, що підставою для закінчення виконавчого провадження є виконання рішення боржником, а невиконання рішення суду свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на ст. 129-1 Конституції України.
Апелянт зазначає, що судом першої інстанції в порушення ч. 4 ст. 236 ГПК України та ч.ч. 5, 6 ст. 13 Закону «Про судоустрій і статус суддів» не враховано правові висновки Верховного Суду, а передумовою закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону має бути саме встановлення виконавцем обставин неможливості виконання рішення суду без безпосередньої участі боржника.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» не скористалося правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Дармін М.О. (доповідач), судді – Кощеєв І.М., Чус О.В.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №908/1348/25. Доручено Господарському суду Запорізької області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №908/1348/25.
11.12.2025 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 15.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою державного підприємства Конструкторське бюро Південне ім. М.К. Янгеля на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2025 у справі №908/1348/25 ( суддя Корсун В.Л.) (скарга ДП КБ Південне ім. М.К. Янгеля за вих. від 10.10.25 № 24/125 на дії державного виконавця у справі № 908/1348/25)
Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 24.02.2026 об 09:30 годин.
У зв`язку з перебуванням на лікарняному судді Кощеєва І.М. - члена колегії суддів, визначеного протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.11.2025 року, на підставі розпорядження керівника апарату суду № 124/26 від 23.02.2026 проведено повторний автоматизований розподіл справи.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.02.2026 визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Дарміна М.О. (доповідач), суддів: Чус О.В., Демчина Т.Ю.
23.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Державного підприємства Конструкторське бюро Південне ім. М.К. Янгеля надійшло клопотання про розгляд справи без участі учасника судового процесу.
23.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
23.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Дніпровський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надійшли заперечення на апеляційну скаргу.
24.02.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.
Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Предметом апеляційного оскарження є ухвала Господарського суду Запорізької області від 04.11.2025, якою відмовлено у задоволенні скарги ДП "КБ "Південне" ім. М.К. Янгеля" на дії державного виконавця — старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сівакової О.О., а саме на постанову від 02.10.2025 про закінчення виконавчого провадження ВП № 79004492 на підставі п. 11 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: на виконання рішення Господарського суду Запорізької області від 17.07.25 у справі № 908/1648/25 Господарським судом Запорізької області видано відповідні накази:
- від 18.08.25 щодо стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю “ІНКАМ ФІНАНС” на користь державного підприємства “Конструкторське бюро “Південне” ім. М.К. Янгеля” залишок сплачених коштів за договором поставки від 06.10.23 № 0119-СК-Д у розмірі 7,35 грн та 2 422,40 грн судового збору;
- від 20.08.25 щодо зобов`язання ТОВ “ІНКАМ ФІНАНС” передати державному підприємству “Конструкторське бюро “Південне” ім. М.К. Янгеля” в межах м. Дніпро пальне загальним обсягом 3 455,04 літри, з яких: 1 705,00 літрів – бензин А-95 та 1 750,04 літрів – дизпаливо.
За заявою стягувача, старшим державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сіваковою Оленою Олександрівною винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень:
- ВП №79003413 від 03.09.25 про стягнення з ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» на користь ДП «КБ «Південне» залишку сплачених коштів за договором поставки від 06.10.23 № 0119-СК-Д у розмірі 7 (сім) грн 35 коп. та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору;
- ВП № 79004492 від 04.09.25 про зобов`язання ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» передати ДП «КБ «Південне» в межах м. Дніпро пальне загальним обсягом 3 455,04 літри, з яких: 1 705,00 літрів бензин А-95 та 1 750,04 літрів дизпаливо.
18.09.25 державним виконавцем був встановлений факт не виконання рішення суду боржником ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8, код ЄДРПОУ 40308189), що підтверджується листом стягувача від 18.09.2025 за вих. №24/115. 
18.09.25 державним виконавцем був складений відповідний акт державного виконавця про невиконання рішення боржником та винесено постанову про накладення на боржника штрафу, в якій зазначено вимогу щодо виконання рішення суду протягом 10 робочих днів та попереджено боржника про кримінальну відповідальність. 
Актом державного виконавця від 02.10.25 зафіксовано, що при виході державного виконавця за адресою боржника м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8, було встановлено, що це не працююча автозаправна станція «АВІАС», все зачинено.
02.10.25 державним виконавцем був встановлений факт повторного невиконання рішення суду боржником ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС», що підтверджується листом стягувача від 02.10.2025 за вих. № 24/119. 
У зв`язку з повторним невиконанням боржником рішення суду, постановою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.10.25 ВП № 79004492, на підставі ст.ст. 63, 75 Закону України "Про виконавче провадження", на боржника - ТОВ “ІНКАМ ФІНАНС” накладено штраф у подвійному розмірі 10 200,00 грн.
Враховуючи системність ухилення, а також вчинення дій які перешкоджають виконанню рішення суду, на підставі ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України та відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження», 02.10.25 начальник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) звернувся до Запорізького районного управління національної поліції в Запорізькій області листом № 111862/29.22.38 від 02.10.25 в якому повідомив про вчинення кримінального правопорушення ТОВ “ІНКАМ ФІНАНС” за ознаками злочину, відповідальність за який передбачена ст. 382 КК України. 
Постановою Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.10.25 ВП №79004492 виконавче провадження закінчено з підстав, визначених п. 11 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження.
Надані суду матеріали виконавчого провадження свідчать, що ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» має електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі і усі процесуальні документи, які були винесені державним виконавцем в рамках виконавчого провадження, були отримані ТОВ «ІНКАМ ФІНАНС» через електронну систему ЄСІКС. 
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.
За визначенням ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
За змістом ч.1, 3 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України “Про виконавче провадження” (далі – Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно із ст. 1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", яка кореспондується з нормами ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців. 
Завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом (стаття 3 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів").
За змістом частин 1 та 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. 
Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.
Відповідно до ст. 339 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» законодавцем закріплено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. 
Згідно із ч. 1 ст. 63 Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. 
У разі не виконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом 3 робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність (ч. 2 ст. 63 Закону).
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником. У разі повторного не виконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч. 3 ст. 63 Закону).
Відповідно до ч. 2 ст. 75 Закону України "Про виконавче провадження", у разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії й здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, посилаючись на неповноту встановлення обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також на невідповідність висновків суду першої інстанції правовим позиціям Верховного Суду щодо застосування ч. 3 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема щодо розмежування рішень, які можуть та які не можуть бути виконані без участі боржника, а також щодо достатності заходів примусового виконання.
Колегія суддів зауважує, що для примусового виконання рішення стягувач має:
1. звернутися до суду, який ухвалив рішення, із заявою про видачу виконавчого листа;
2. подати виконавчий документ до органу Державної виконавчої служби або приватного виконавця.
Не пізніше наступного робочого дня після надходження виконавчого документа виконавець виносить постанову про відкриття виконавчого провадження та встановлює строк для добровільного виконання рішення — десять робочих днів (або три дні у разі негайного виконання).
Добровільне та примусове виконання
У разі добровільного виконання рішення у встановлений строк виконавче провадження підлягає завершенню.
Якщо ж боржник без поважних причин не виконав рішення, виконавець:
- перевіряє факт невиконання;
- накладає штраф;
- встановлює новий строк для виконання.
Розмір штрафів становить:
- для фізичних осіб — 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1700 грн);
- для посадових осіб — 200 (3400 грн);
- для юридичних осіб — 300 (5100 грн).
Повторне невиконання та відповідальність
У разі повторного ухилення від виконання рішення розмір штрафу подвоюється, а виконавець додатково звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про кримінальне правопорушення за статтею 382 Кримінального кодексу України.
Подальші дії залежать від характеру судового рішення:
- якщо рішення можна виконати без участі боржника — залучаються експерти, спеціалісти або суб`єкти господарювання;
- якщо виконання без участі боржника неможливе — виконавчий документ повертається до суду, а провадження підлягає завершенню.
Оскільки за текстом Постанови Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 02.10.25 ВП №79004492, якою виконавче провадження закінчено з підстав, визначених п. 11 ч. 1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» повертався наказ №908/1348/25 виданий Господарським судом Запорізької області, за яким було зобов`язано товариство з обмеженою відповідальністю ІНКАМ ФІНАНС передати державному підприємству Конструкторське бюро Південне ім. М.К. Янгеля в межах м. Дніпро пальне загальним обсягом 3 455,04 літри, з яких: 1 705,00 літрів бензин А-95 та 1 750,04 літрів дизпаливо, а від 20.08.25 щодо зобов`язання ТОВ “ІНКАМ ФІНАНС” передати державному підприємству “Конструкторське бюро “Південне” ім. М.К. Янгеля” в межах м. Дніпро пальне загальним обсягом 3 455,04 літри, з яких: 1 705,00 літрів – бензин А-95 та 1 750,04 літрів – дизпаливо, а Актом державного виконавця від 02.10.25 зафіксовано, що при виході державного виконавця за адресою боржника м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8, було встановлено, що це не працююча автозаправна станція «АВІАС», все зачинено. 
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що «… саме позивачем у цій справі (який є заявником по скарзі) було викладено позовну вимогу у такому вигляді, яка була задоволена судом, а саме: зобов`язати ТОВ “ІНКАМ ФІНАНС” передати державному підприємству “Конструкторське бюро “Південне” ім. М.К. Янгеля” в межах м. Дніпро пальне загальним обсягом 3 455,04 літри, з яких: 1 705,00 літрів – бензин А-95 та 1 750,04 літрів – дизпаливо. А тому твердження заявника про те, що виконавчий документ у цій справі може бути виконано без участі боржника (яким є ТОВ “ІНКАМ ФІНАНС”) є надуманими та безпідставними…» 
Твердження апеляційної скарги про те, що : « … У своєму запереченні на Скаргу, державний виконавець не мотивував свого висновку про неможливість виконання судового рішення без участі боржника, а Суд не звернув увагу на те, що постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження винесена передчасно й за відсутності доказів, які підтверджували б факт реального виконання судового рішення чи вжиття вичерпних заходів з його виконання, а тому дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
Підтримуючи доводи державного виконавця, Суд в оскаржуваній ухвалі взагалі не навів мотивів, за яких він дійшов висновку про те, що Судове рішення не може бути виконане без участі боржника та не встановив обставин, з яких випливала б неможливість виконання Судового рішення. Застосувавши частину 3 статті 63 «Про виконавче провадження», Господарський суд Запорізької області помилково пов`язав, що дане рішення не може бути виконаним без безпосередньої участі боржника.
Відповідно до ст.609 ЦК України зобов`язання припиняється ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Судом не враховано той факт, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНКАМ ФІНАНС» (69096, м. Запоріжжя, вул. Каховська, буд. 11А, каб. 8, ЄДРПОУ 40308189) не знаходиться в стані припинення, а належне ДП «КБ «Південне» майно може зберігатись не за місцем реєстрації боржника; зберігатись у третіх осіб, в орендованих ємностях; може бути набуте у майбутньому; у разі надходження коштів на рахунки боржника виконавець має вжити заходи для виконання зазначеного рішення, оскільки перевірка вказаних обставин не потребує обов`язкової участі боржника і вчинення ним особисто відповідних дій, а матеріально-правовий обов`язок Боржника, що встановлений Рішенням Господарського суду Запорізької області від 17.07.2025 по справі №908/1348/25 не втрачає цінності для ДП «КБ «Південне» у разі виконання його без участі боржника, або виконання його іншою особою.
Згідно зі ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, для цього він наділений широким колом повноважень.
Суд не звернув увагу на той факт, що Державним виконавцем було здійснено всього один виїзд за місцем реєстрації боржника, про що було складено акт без залучення понятих.
Сам факт виїзду державного Виконавця за адресою реєстрації юридичної особи та встановлення факту відсутності уповноваженої особи Боржника за даною адресою не є вичерпними заходами примусового виконання рішення суду, оскільки сам факт наявності/відсутності особи за зазначеною адресою жодним чином не впливає на виконання рішення суду. Відсутність за місцем реєстрації юридичної особи не є доказом не проведення господарської діяльності та неможливості виконання рішення суду у примусовому порядку...» відхиляються колегією суддів як такі, що не містять в собі обгрунтувань яким саме чином може бути виконано судовий наказ в контексті фактичних обставин справи і знаходяться в межах обов`язку скаржника нести негативні наслідки, обумовлені ігноруванням процесуальною можливістю наданою частиною 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, змінити спосіб і порядок виконання судового рішення.
Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до тверджень скаржника про недостатність заходів примусового виконання, відхиляються колегією суддів як такі, носять характер оціночних суджень. 
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей. 
Відповідно до ст. 343 ГПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Враховуючи наведене в сукупності, аналізуючи доводи скаржника про неправомірність дій старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Сівакової О.О. при винесенні постанови від 02.10.25 ВП №79004492 про закінчення виконавчого провадження, які не знайшли свого підтвердження в нормах Закону України «Про виконавче провадження», місцевий господарський суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення поданої стягувачем скарги, відмовивши, у задоволені скарги ДП “КБ “Південне” ім. М.К. Янгеля” за вих. від 10.10.25 № 24/125 (сформовано в системі “Електронний суд”) на дії державного виконавця у справі № 908/1348/25 через необґрунтованість.
Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до тверджень скаржника про недостатність заходів примусового виконання, відхиляються колегією суддів як такі, носять характер оціночних суджень. 
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права
Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в ухвалі суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку залишити без задоволення апеляційну скаргу державного підприємства Конструкторське бюро Південне ім. М.К. Янгеля, а ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2025 у справі №908/1348/25, відповідно, залишити без змін.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 3 Закону України «Про судовий збір» на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця під час виконання судового рішення, судовий збір не сплачується.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу державного підприємства Конструкторське бюро Південне ім. М.К. Янгеля на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2025 у справі №908/1348/25 – залишити без задоволення.
Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 04.11.2025 у справі №908/1348/25 – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.
Повний текст постанови виготовлено 09.03.2026

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя Т.Ю. Демчина

Суддя О.В. Чус