Справа № 420/3319/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2026 року м. Одеса
Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 , про визнання протиправною та скасування постанови, 

ВСТАНОВИВ:
Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулося до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якому просить: визнати протиправною та скасувати постанову, винесену в межах ВП № 74209875 від 29.01.2026 про накладення на Головне управління штрафу в розмірі 10200 грн. 
Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 
На виконання судового рішення Головним управлінням було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 16.08.2023, зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 12.03.1996 по 09.08.1996, з 06.09.1996 по 04.02.1997 та рішенням №155350016812 від 29.02.2024 ОСОБА_1 було призначено з 16.08.2023 пенсію за віком у розмірі 9137,24 грн. на місяць. Відтак, вимоги рішення суду були виконані Головним управлінням в повному обсязі, до страхового стажу ОСОБА_1 було зараховано визначені судом періоди роботи, заяву ОСОБА_1 було розглянуто повторно, за наслідком розгляду якої ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком з дати звернення. Жодних інших зобов`язань судом на Головне управління не було покладено, що підтверджується резолютивною частиною рішення суду та зобов`язальною частиною виконавчого документу від 02.02.2024.
Також позивач зазначив, що після виконання судового рішення у справі № 420/26663/23 від 02.02.2024 за період з дати звернення (16.08.2023) по дату призначення пенсії (29.02.2024) виникла заборгованість у розмірі 59539,43 грн. 
Так, пенсія за віком призначена відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету.
Головне управління зверталося до Пенсійного фонду України з листом від 16.04.2025 за вих. № 1500-0403-5/77984 з проханням розглянути питання щодо виділення 59539,43 грн. для виконання рішення суду по справі №420/26663/23. Листом Пенсійного фонду України від 27.05.2025 за вих. № 2800-030102 9/34609 Головне управління було повідомлено про те, що виконання рішення суду можливе виключно за умови виділення коштів з Державного бюджету України на відповідну мету. Оскільки наразі відповідні кошти відсутні виплата заборгованості буде здійснена в порядку черговості відповідно до вимог законодавства та в межах виділених коштів. 
З наведеного вбачається, що Головним управлінням були вчинені всі необхідні дії для отримання коштів для сплати заборгованості з виплати пенсії ОСОБА_1 , однак безпосереднє виділення таких коштів виходить за межі повноважень Головного управління та жодним чином не пов`язане з волевиявленням Головного управління або його посадових осіб. 
Позивач вказав, що виконавчий лист № 420/26663/23 не містить жодних вимог/зобов`язань щодо нарахування/виплати ОСОБА_1 будь-яких грошових коштів. Хоча після призначення пенсії ОСОБА_1 виникла заборгованість з її виплати, безпосередньо питання щодо виплати такої заборгованості не розглядалося в судовому порядку та виконавчим документом не покладено на Головне управління будь-яких зобов`язань саме щодо нарахування та виплати пенсії за відповідний період або у відповідному розмірі. 
Вимогами виконавчого листа є виключно зарахування окремих періодів роботи до страхового стажу ОСОБА_1 та повторний розгляд заяви про призначення пенсії з урахуванням висновків суду. 
Оскільки вимоги виконавчого листа Головним управлінням виконані в повному обсязі, а питання щодо виплати будь-якої суми грошових коштів в межах справи № 420/26663/23 не розглядалося, позивач вважає, що відповідач безпідставно продовжив розгляд виконавчого провадження № 74209875 після отримання від Головного управління належних письмових доказів про виконання судового рішення (рішення про призначення пенсії за віком від 29.02.2024 та розрахунок страхового стажу).
Ухвалою від 02.03.2026 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 19.03.2026 року о 12:00 год. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 . Витребувано у відповідача належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № 74209875.
У судове засідання, призначене на 19.03.2026 року о 12:00 год., учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст.268 КАС України. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Інші учасники справи про причини неявки суд не сповістили.
Частиною 3 ст.268 КАС України визначено, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників справи, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження.
06.03.2026 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив таке. В обґрунтування неможливості щодо виконання рішення в частині виплати нарахованої пенсії за період з 16.08.2023 по 29.02.2024 у сумі 59539,43 грн. Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на відсутність бюджетних призначень, які спрямовуються на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду. Разом з тим, під час здійснення даного виконавчого провадження, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області до відділу не було надано належних та достеменних відомостей (доказів) щодо вжиття вичерпних заходів з метою вирішення питання щодо виділення коштів та щодо вчинення усіх дій спрямованих на виконання рішення суду по справі № 420/26663/23.
08.04.2025 в рамках зазначених виконавчих проваджень на підставі статей 63, 75 Закону №1404-VІІІ державними виконавцями винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області за невиконання рішення суду, якими зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. 
Незважаючи на вимоги виконавця, а також, на те, що постановою про накладення штрафу на боржника було покладено обов`язок виконати рішення протягом десяти робочих днів та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення суду, боржник - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області жодним чином не відреагував на зазначені вимоги та не надала жодних відомостей щодо виконання рішення суду, що в свою чергу свідчить про ігнорування вимог виконавця та умисне невиконання рішення суду без поважних причин. 
29.01.2026 у зв`язку з повторним невиконанням рішення суду без поважних причин, державним виконавцем відділу на підставі статей 63, 75 Закону №1404-VІІІ винесено постанову про накладення штрафу на Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області у розмірі 10200 грн.
Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 року у справі № 420/26663/23 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області задоволено частково, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області № 155350016812 від 24.08.2023 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.03.1996 року по 09.08.1996 року та з 06.09.1996 року по 04.02.1997 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 16.08.2023 року відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням висновків суду.
19.02.2024 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косютою В.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 74209875 за виконавчим листом Одеського окружного адміністративного суду № 420/26663/23, виданим 02.02.2024 року, про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.03.1996 року по 09.08.1996 року та з 06.09.1996 року по 04.02.1997 року та повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 16.08.2023 року відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням висновків суду.
Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів з моменту винесення постанови.
Цією ж постановою стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 28400 грн.
Листом від 05.03.2024 року за вих. № 1500-0302-5/34046 “Про виконання вимог виконавчого листа” ГУ ПФУ в Одеській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зокрема, про те, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 по справі №420/26663/23 зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.03.1996 року по 09.08.1996 року та з 06.09.1996 року по 04.02.1997 року та повторно розглянуто заяву про призначення пенсії за віком від 16.08.2023 року відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, з урахуванням висновків суду, а також рішенням №155350016812 від 29.02.2024 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 16.08.2023 у розмірі 9137,24 грн., з 01.03.2024 року - 9304,24 грн. Сума доплати за період з 16.08.2023 по 29.02.2024 склала 59539,43 грн. Пенсія за березень 2024 року у розмірі 9304,24 грн. буде виплачена у березні 2024 року, дата виплати 5 число. Інформація про виконання рішення по справі №420/26663/23 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою.
Стосовно виплати боргу у листі повідомлено наступне.
Пенсія за віком призначена відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058) виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету.
Судові рішення, що набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України відповідно до покладених зобов`язань, в установленому чинним законодавством порядку.
Черговість виконання рішень суду визначалась датою їх надходження до боржника.
Постановою правління Пенсійного фонду України від 09.12.2021 №35-1 внесено зміни до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 31.08.2009 №21-2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.09.2009 за №897/16913 (далі — Порядок).
Відповідно до пункту 7 розділу II Порядку з урахуванням внесених змін, видатки на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, виданими або ухваленими після набрання чинності Законом України “Про гарантії держави щодо виконання судових рішень”, плануються в межах коштів Державного бюджету України, передбачених у Державному бюджеті України на фінансування пенсійних програм. Черговість виплат на виконання рішень суду визначається датою набрання ними законної сили.
Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі - в автоматизованій базі даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України.
Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 “Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду”. Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня.
Повідомлено, що Кабінетом Міністрів України бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік не затверджено, тому Головне управління на сьогодні діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на 1 квартал 2024 року, яким не передбачені кошти на виплати за рішенням суду.
З огляду на те, що Головним управлінням включено нараховані суми пенсії до реєстру судових рішень та поставлено у відповідну чергу на безпосередню виплату пенсії, необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
08.04.2025 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти В.І. за невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений виконавцем строк на ГУ ПФУ в Одеській області було накладено штраф у розмірі 5100 грн. Цією ж постановою зобов`язано боржника виконати протягом 10 робочих днів.
У подальшому листом від 17.04.2025 року за вих. № 1500-0307-5/78648 “Про надання інформації”, на вимогу виконавця від 15.04.2025 № 19709, яка надійшла до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 15.04.2025 за вх. №13290/14 по виконавчому провадженню № 74209875 рід 19.02.2024 з примусового виконання виконавчого листа № 420/26663/23, виданого 02.02.2024 Одеським окружним адміністративним судом, ГУ ПФУ в Одеській області повідомило Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), зокрема, про те, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27.11.2023 по справі № 420/26663/23, яке набрало законної сили 28.12.2023, повторно розглянуто заяву про призначення дострокової пенсії за віком відповідно до пункту 4 статті 115 Закону 1058 від 16.08.2023 та зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 12.03.1996 по 09.08.1996 та з 06.09.1996 по 04.02.1997. За період з 16.08.2023 по 29.02.2024 ОСОБА_1 розраховано доплату в сумі 59539,43 грн. Інформація про виконання рішення суду від 27.11.2023 по справі №420/26663/23 Головним управлінням внесена до реєстру судових рішень Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України. Кошти Державного бюджету України включаються до бюджету Пенсійного фонду України в обсягах, визначених законом України про Державний бюджет України на відповідний рік. Фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, що здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачено у складі бюджетної програми за КПКВК 2506080 “Фінансування виплати пенсій, надбавок та підвищень до пенсій, призначених за пенсійними програмами, та дефіциту коштів Пенсійного фонду” (далі - програма 2506080). Головним розпорядником коштів державного бюджету, що виділяються на забезпечення виплат по зазначеній бюджетній програмі, є Міністерство соціальної політики України, Пенсійний фонд України - відповідальний виконавець і розпорядник коштів нижчого рівня. Бюджет Пенсійного фонду України на 2024 рік затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2024 № 1156. На погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду за рахунок коштів державного бюджету в бюджеті Пенсійного фонду України передбачено 500,0 млн. грн. Головному управлінню планом доходів і видатків (зі змінами) на 2024 рік передбачено коштів на фінансування видатків, пов`язаних з погашенням заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду, в сумі 55,2661 млн. грн. Станом на 17.04.2025 за рахунок виділеного в 2024 році Пенсійним фондом України фінансування здійснено погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду з датою набрання рішеннями законної сили по 19.11.2020 включно, бюджет Головного управління, передбачений для погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду, вичерпано. Бюджет Пенсійного фонду України на 2025 рік на сьогодні не затверджено. На теперішній час Головне управління діє на підставі тимчасового розпису доходів і видатків Пенсійного фонду України на II квартал 2025 року, яким не передбачені кошти на погашення заборгованості з пенсійних виплат (щомісячного довічного грошового утримання) за рішеннями суду (копія додається). Листом Головного управління від 16.04.2025 № 1500-0403-5/77984 здійснено запит до Пенсійного "фонду України щодо виділення коштів в сумі 59539,43 грн. з метою виплати розрахованої доплати за рішенням суду по справі №420/26663/23 (копія листа додається). Суми пенсії, донараховані на виконання судових рішень, що виплачуються за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету, обліковуються в автоматизованих системах обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах) та на їх підставі - в автоматизованій базі даних у підсистемі “Реєстр судових рішень” Інтегрованої комплексної інформаційної системи Пенсійного фонду України (далі - Реєстр). Ведення Реєстру здійснюється за допомогою технічних і програмних засобів, які забезпечують, зокрема автоматичне присвоєння рішенню суду реєстраційного номера, який формується за принципом календарної черговості дати надходження судового рішення до боржника, а в межах однієї дати - за прізвищами стягувачів в алфавітному порядку. Тому реєстраційні номера судових рішень в Реєстрі оновлюються. Так, станом на 17.04.2025 рішення суду по справі № 420/26663/23 обліковується в Реєстрі за №611392 (скріншот додається). Таким чином, оскільки Головним управлінням розраховано доплату пенсії ОСОБА_1 , а розраховану суму включено до Реєстру та поставлено у відповідну чергу на виплату, необхідно дійти висновку, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
29.01.2026 року постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти В.І. за повторне невиконання рішення суду без поважних причин у встановлений строк на ГУ ПФУ в Одеській області було накладено штраф у розмірі 10200 грн.
В оскаржуваній постанові зазначено, що боржник вказує, що ним на виконання рішення суду здійснено перерахунок пенсії, але погашення заборгованості, нарахованої на виконання рішення суду, здійснюватиметься в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету. На підтвердження викладених обставин представником Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надано протоколи перерахунку пенсії, розрахунок на доплату. Разом з тим, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області здійснено лише нарахування доплати до пенсії, проте здійснення нарахування є лише передумовою його виплати та не свідчить про виконання рішення суду у повному обсязі відповідно до його змісту, а саме про вжиття всіх можливих заходів відповідно до закону для його виконання. Посилаючись на внесення суми доплати пенсії за вказаний період та облік суми в автоматизованих базах даних обробки пенсійної документації, ГУПФ України в Одеській області не надало доказів на підтвердження цих обставин.
Також виконавець вказав, що приписами чинного законодавства чітко визначено, що одним із завдань Головного управління Фонду є забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством, та здійснення з цією метою перерозподілу коштів між районами (містами). Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не надано належних та допустимих доказів на підтвердження направлення документів до Пенсійного фонду України з метою вирішення питання виділення коштів або ж їх перерозподілу для виплати стягувачу нарахованої доплати за рішенням суду. Будь-яких доказів на підтвердження неможливості виконання рішення суду, зокрема щодо відсутності фінансування, боржником до відділу не надавалось. З огляду на це, аргументи боржника стосовно відсутності фінансування з бюджету для виконання рішення суду взагалі є доречними, адже фінансування з бюджету проводиться після внесення даних про заборгованість до Реєстру рішень та визначення відповідної черги на виплату. Невиплата коштів за рішенням суду триває, нарахування боржником суми доплати за рішенням неможливо вважати виконанням рішення, а поважність причин для цього не доведена боржником за виконавчим провадженням. Боржник зобов`язаний надавати державному виконавцю докази, які достеменно підтверджують невиконання рішення суду з поважних причин. Проте, таких доказів боржник не надав.
Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Згідно ч.ч. 1-2 ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.
Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404-VIII від 02.06.2016 року “Про виконавче провадження” (далі за текстом - Закон №1404-VIII).
Так, статтею 1 Закону №1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) – це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно зі ст.5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.3 Закону України “Про виконавче провадження”, підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно частин 1, 2 статті 15 Закону №1404-VIII сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.
Статтею 18 Закону №1404-VIII встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону №1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до абз.1 ч.6 ст.26 Закону України №1404-VIII за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).
Згідно з ч.1 ст.63 Закону №1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч.2 вказаної статті у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Частиною 3 ст.63 Закону №1404-VIII передбачено, що виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Відповідно до частини 1 статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення суду у справі № 420/26663/23 Головним управлінням було повторно розглянуто заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 16.08.2023, зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з 12.03.1996 по 09.08.1996, з 06.09.1996 по 04.02.1997 та рішенням №155350016812 від 29.02.2024 ОСОБА_1 було призначено з 16.08.2023 пенсію за віком у розмірі 9137,24 грн. на місяць.
Після виконання судового рішення у справі № 420/26663/23 від 02.02.2024 за період з дати звернення (16.08.2023) по дату призначення пенсії (29.02.2024) виникла заборгованість у розмірі 59539,43 грн. 
Так, пенсія за віком призначена відповідно до пункту 4 частини першої статті 115 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету.
Головне управління зверталося до Пенсійного фонду України з листом від 16.04.2025 за вих. № 1500-0403-5/77984 з проханням розглянути питання щодо виділення 59539,43 грн. для виконання рішення суду по справі №420/26663/23. 
Листом Пенсійного фонду України від 27.05.2025 за вих. № 2800-030102 9/34609 Головне управління було повідомлено про те, що виконання рішення суду можливе виключно за умови виділення коштів з Державного бюджету України на відповідну мету. Оскільки наразі відповідні кошти відсутні виплата заборгованості буде здійснена в порядку черговості відповідно до вимог законодавства та в межах виділених коштів. 
Суд бере до уваги доводи позивача, що судове рішення виконане боржником у повному обсязі в межах покладених на ГУ ПФУ зобов`язань, а отже підстави для накладення на ГУ ПФУ штрафу були відсутні.
Дійсно, внаслідок прийняття рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за віком з 16.08.2023 утворилася заборгованість з виплати пенсії за період з дати звернення (16.08.2023) по дату призначення пенсії (29.02.2024), щодо виплати якої пенсійним органом також вжито усіх залежних від нього заходів.
Виплата цієї заборгованості можлива лише за наявності відповідного бюджетного призначення за рахунок Державного бюджету.
Так, відповідно до частин 1 та 2 статті 8 Закону України “Про пенсійне забезпечення” від 05.11.1991 №1788-XII виплата пенсій здійснюється з коштів Пенсійного фонду України.
Пенсійний фонд України є самостійною фінансово-банківською системою, не входить до складу державного бюджету України, формується за рахунок коштів, що відраховуються підприємствами і організаціями (в тому числі й тими, що використовують працю громадян за угодами цивільно-правового характеру) на заходи соціального страхування за тарифами, диференційованими залежно від небезпечності, шкідливості, тяжкості робіт та стану інших умов праці, страхових внесків громадян, які займаються підприємницькою діяльністю, обов`язкових страхових внесків громадян, а також коштів державного бюджету України.
З процитованої норми права випливає, що виплати пенсій здійснюються територіальними управліннями Пенсійного фонду України області виключно за рахунок коштів Пенсійного Фонду України та інших джерел, визначених законодавством.
Тобто, інших фінансових можливостей, крім зазначених, для здійснення виплат управління Пенсійного фонду не має.
Окрім того, слід акцентувати увагу, що відповідно до статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.
За такого правового регулювання випливає висновок, що негативні наслідки для боржника за невиконання рішення суду наступають лише у випадку, якщо це пов`язано з неповажними причинами, а відтак державний виконавець, на час прийняття рішення про накладення штрафу, має встановити такий факт.
Суд враховує, що існує усталена практика Верховного Суду з вирішення подібних судових спорів.
Так, в постанові від 31.03.2021 у справі №360/3573/20 Верховний Суд пояснив, що поважними, в розумінні норм Закону №1404 VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Поряд з цим, Верховний Суд у постанові від 31.05.2021 у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання пенсійним органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.
Також суд враховує, що Верховний Суд в постановах від 07.11.2019 у справі №420/70/19, від 23.04.2020 у справі №560/523/19 та від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.10.2021 у справі №360/4708/20 та від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 зазначав, що невиконання пенсійним органом судового рішення, в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
У наведених рішеннях, суд касаційної інстанції наголошував на тому, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи.
Це, на думку Верховного Суду, не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
Аналіз фактичних обставини справи та норм права, які регулюють спірні правовідносини, дає підстави для висновку, що невиплата боржником у повному обсязі нарахованої пенсії з 16.08.2023 не зумовлена його недбалістю чи неналежним виконанням своїх обов`язків.
Варто також відзначити, що відповідно до правових висновків Верховного Суду, викладених, зокрема, в постановах від 24.01.2018 у справі №405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі №757/29541/14-а та від 21.08.2019 у справі №754/3105/17, невиконання судового рішення позивачем в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин, а накладення штрафу у такому випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.
Узагальнюючи викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на ГУ ПФУ в Одеській області штрафу за невиконання судового рішення є протиправною та підлягає скасуванню.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється, оскільки за правилами статті 139 КАС України всі судові витрати відшкодовуються лише при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287 КАС України, суд, 
ВИРІШИВ:
Позов Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (адреса: вул. Канатна, буд. 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 20987385) до Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (адреса: вул. Богдана Хмельницького, буд. 34, м. Одеса, 65605, код ЄДРПОУ 45862901), за участю третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) – задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Косюти В.І. від 29.01.2026 року ВП № 74209875 про накладення штрафу в розмірі 10200 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду. 

Суддя В.В. Андрухів