ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3952/26 Справа № 184/161/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:
судді-доповідача Никифоряка Л.П.,
суддів Гапонова А.В., Агєєва О.В.,
за участі секретаря судового засідання Сахарова Д.О.,

Учасники справи:
позивач  ОСОБА_1 ,
відповідач Апостолівська міська рада,
розглянув відкрито в залі судових засідань Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро справу, що виникла з цивільних правовідносин, в якій подана апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Покровського міського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2025року про відмову у забезпеченні позову, головуючий у суді першої інстанції Томаш В.І., –
В С Т А Н О В И В:
Описова частина
Короткий зміст заявлених вимог
У грудні 2025року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, в якій вимагав заборонити Криворізькому відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) та будь-яким іншим особам (підрядним організаціям тощо) вчиняти будь-які дії щодо знесення (демонтажу) нерухомого майна, а саме торгівельного павільйону літ. Б-2 та навісу літ. б, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , в межах виконавчих проваджень № 79372469 та № 79372725, або будь-яких інших проваджень, – до набрання законної сили судовим рішенням у справі.
Існування таких вимог заявник пов`язував із тим, що між сторонами виник спір щодо нерухомого майна та існує реальна загроза знищення предмета спору, оскільки рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024року у справі № 904/6835/23 зобов`язано позивача знести вказане майно. 17 жовтня 2025року Криворізьким ВДВС відкрито виконавчі провадження № 79372469 та № 79372725 з примусового знесення об`єкта. З огляду на наведене, у позивача наявне обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Покровського міського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2025року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, виходив з того, що позивачем не доведено факт того, що невжиття обраного заявником виду забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити виконання в подальшому рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
05 січня 2026року  ОСОБА_1 подав через суд першої інстанції апеляційну скаргу на ухвалу Покровського міського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2025року.
В апеляційній скарзі заявник не погодився з висновками суду і висловив вимогу про скасування ухвали суду та просив задовольнити його заяву про забезпечення позову.
Незаконність та необґрунтованість ухвали суду заявник пов`язував з тим, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що вчинення виконавчих дій в межах виконавчих проваджень щодо знесення спірного об`єкта нерухомого майна реально дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
Інші учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу не подали.
Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції
19 січня 2026року справа надійшла на адресу апеляційного суду.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 22 січня 2026року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Покровського міського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2025року.
05 лютого 2026року ухвалою Дніпровського апеляційного суду справу призначено до розгляду на 12?? год 03 березня 2026року.
Про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про отримання документів в Електронному суді.
Фактичні обставини встановлені в ході судового розгляду, які підтверджені належними та допустимими доказами
У лютому 2024року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Апостолівської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво, в якому просив визнати за ним право власності на нежитлове приміщення –торгівельний павільйон загальною площею 55,8кв.м, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (без номеру).
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024року, залишеним без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 17 вересня 2025року, у справі № 904/6835/23 позов задоволено, а саме зобов`язано ОСОБА_1 повернути Апостолівській міській раді за актом прийому-передачі земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду, а також усунути перешкоди позивачу у користуванні земельною ділянкою та на суміжній без кадастрового номера земельній ділянці площею 0,0035га, привівши їх у придатний для використання стан шляхом знесення об`єкта самочинного будівництва – торгового павільйону літ. Б-2, площею під забудовою 49,4кв.м та навісу літ. Б площею під забудовою 6,4кв.м (загальною площею під забудовою 55,8 кв.м).
Постановою Верховного Суд від 02 грудня 2025року касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17 вересня 2025року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024року у справі № 904/6835/23, відкрите з підстави, передбаченої у пункті 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрито. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 17 вересня 2025року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2024року у справі № 904/6835/23 залишено без змін.
Постановою старшого державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кононової А.Ю. від 17 жовтня 2025року відкрито виконавче провадження № 79372469 з примусового виконання судового наказу № 904/6835/23, виданого 28 листопада 2024року Господарським судом Дніпропетровської області про зобов`язання ОСОБА_1 повернути Апостолівській міській раді за актом прийому-передачі земельну ділянку комунальної форми власності з кадастровим номером 1220310100:03:003:1487, площею 0,0027га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
Постановою старшого державного виконавця Криворізького відділу державної виконавчої служби у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Кононової А.Ю. від 17 жовтня 2025року відкрито виконавче провадження № 79372725 з примусового виконання судового наказу № 904/6835/23, виданого 28 листопада 2024року Господарським судом Дніпропетровської області про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди Апостолівській міській раді у користуванні земельною ділянкою комунальної форми власності з кадастровим номером 1220310100:03:003:1487, площею 0,0027га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та на суміжній без кадастрового номеру земельній ділянці площею 0,0035га, привівши їх у придатний до використання стан, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва – торгового павільйону літ. Б-2, площею під забудовою 49,4кв.м та навіс літ. б, площею під забудовою 6,4кв.м (загальною площею під забудовою 55,8кв.м).
Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача щодо змісту судового рішення, яке оскаржено, дослідив доводи апеляційної скарги та з`ясував межі, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки позивачем не надано належних доказів на підтвердження утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.
Вислухав пояснення учасників справи котрі з`явились до суду, за відсутності інших учасників справи, які повідомлені про дату, час і місце судового засідання у спосіб встановлений законом суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення так як судом першої інстанції при постановленні ухвали додержані норми процесуального права.
Мотиви та норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.
Частиною першою та другою статті 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.
Відповідно до вимог частини третьої статті 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.
Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Під час вирішення питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.
Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020року у справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, – навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».
Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
Обов`язок доведення обставин, які б вказували на необхідність вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача для забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення, покладено на позивача відповідно до положень статті 81 ЦПК України, а оцінка доказів, наданих позивачем, є компетенцією суду.
Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (див. пункти 40-43, 47, 48 постанови Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23)).
З урахуванням наведеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, оскільки позивачем не доведено реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позову, а матеріали справи не містять доказів того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.
Судом апеляційної інстанції враховано, що у заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 посилається на наявність загрози знищення предмета спору, а саме нерухомого майна – торгівельного павільйону літ. Б-2 та навісу літ. б, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .
Водночас, заявником не доведені та документально не підтверджені обставини, які б вказували на очевидну небезпеку знищення предмета спору, заподіяння шкоди його правам та інтересам, які б унеможливили захист його прав та інтересів без вжиття відповідних заходів до ухвалення рішення у справі.
Наявність відкритого виконавчого провадження сама по собі не є автоматичною підставою для забезпечення позову. Позивач має довести, що існує реальна загроза невиконання майбутнього рішення суду, а не лише факт існування іншого виконавчого провадження. Заява про забезпечення має містити докази, що підтверджують обґрунтованість вимог та ризик втрати майна. Суди не можуть вживати заходів, що перешкоджають виконанню вже існуючих судових рішень.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі щодо неповного з`ясування обставин справи не заслуговують на увагу, оскільки цивільне процесуальне законодавство не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За наведених умов, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення –без змін.
Керуючись статтями 259, 268, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, –
У Х В А Л И В:
Залишити без задоволення апеляційну скаргу  ОСОБА_1 .
Ухвалу Покровського міського суду Дніпропетровської області від 30 грудня 2025року про відмову у забезпеченні позову – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 березня 2026року.

Судді: