ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/443/26 Справа № 192/2986/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Крот С. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі: головуючого судді Крот С.І., розглянувши апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , адвоката Чеботарьової Ю.В. на постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2025 року, якою 

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік та стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.,  

за участю:
захисника в режимі відеоконференції Чеботарьової Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2025 року 09 листопада 2025 року о 13 год. 45 хв. в с. Аполлонівка Дніпровського (колишнього Солонянського) району Дніпропетровської області, вул. Юбкіна ОСОБА_1 керував транспортним засобом скутер FORTE JOG в стані алкогольного сп`яніння, не виконавши вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення проблискового маячка синього та червоного кольорів, увімкненням спеціального звукового сигналу, чим порушив вимоги п.п. 2.4, 2.9 (а), 8.9 (б) Правил дорожнього руху та скоїв правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122-2, ч. 1 ст. 130 КУпАП.  
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати вказану постанову та ухвалити нову, якою закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги посилається на те, що постанова є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Вважає, що суд допустив спрощений підхід при розгляді справи про адміністративне правопорушення, всебічно не з`ясувавши всіх обставин події. Зазначає, що з доданих до матеріалів справи відеозаписів вбачаються ознаки їх коригування та монтування, так як відеозапис не є повним, на даному відеозаписі відсутнє складання адміністративних матеріалів щодо ОСОБА_1 , а тому порядок фіксації був порушений.
Крім того, 14 січня 2026 року до Дніпровського апеляційного суду від захисника ОСОБА_1 , адвоката Чеботарьової Ю.В. надійшли клопотання про зупинення провадження в справі до моменту звільнення ОСОБА_1 з військової служби та про залучення прокурора до участі у справі про адміністративне правопорушення, які в судовому засіданні адвокат Чеботарьова Ю.В. не підтримала.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши пояснення захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Чеботарьову Ю.В., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах апеляційної скарги, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.
Згідно з положеннями ст.ст.245,252,280 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Орган (посадова особа) приймає рішення на підставі досліджених доказів, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
При цьому положеннями статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно вимог ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ч.2 ст.251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Апеляційний суд вважає, що наведених вимог закону судом першої інстанції дотримано у повному обсязі.
Як вбачається з оскаржуваної постанови суд першої інстанції в повному обсязі виконав вимоги ст.280 КУпАП, всебічно дослідив матеріали справи та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, пославшись у своїй постанові на досліджені під час судового розгляду належні та допустимі докази, зокрема на: 
- протоколи про адміністративні правопорушення серій ААД № 753301 від 09 листопада 2025 року та ААД № 753302 від 09 листопада 2025 року, з яких вбачаються обставини вчинення адміністративних правопорушень, дата і місце вчинення (а.с.1, 29);
- роздруківку результатів проведення тесту на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», проведеного з використанням відеозапису огляду на стан сп`яніння від 09 листопада 2025 року, згідно яких проба тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивна, кількісний показник дорівнює 2,06 проміле (а.с.3);
- матеріали відеозапису огляду на стан сп`яніння від 09 листопада 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 на пропозицію працівника поліції погодився пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою технічного приладу «Драгер», результат огляд - проба тесту ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння позитивна, кількісний показник дорівнює 2,06 проміле, факт вживання алкогольних напоїв не заперечував (а.с.9а);
- матеріали відеозапису огляду від 09 листопада 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 не одноразово не виконував вимогу поліцейського про зупинку транспортного засобу, яку поліцейський здійснив шляхом увімкнення спеціального звукового сигналу (а.с.35).
Надані докази були досліджені апеляційним судом.
Дослідивши вказані матеріали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, а в своїй сукупності також достатності для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведення винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9а та п.2.4, п.8.9бПДР України, тобто у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, у поза розумний сумнів.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів, наданих під час складання протоколу про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
На думку апеляційного суду, долучений до матеріалів справи відеозапис за своїм обсягом та повнотою відповідає критерію достатності, та містить фіксацію подій, що підтверджує обставини, викладені та зафіксовані у протоколах про адміністративні правопорушення. За допомогою засобів відеозапису поліцейськими зафіксовані обставини вчинених адміністративних правопорушень, що спростовує твердження захисника про недопустимість відеозапису, як джерела доказу. 
Доводи сторони захисту про те, що відеозапис з нагрудних камер працівників поліції є небезперервним, спростовуються дослідженими судом відеозаписами, на яких зафіксована хронологія подій з використанням спеціальних технічних засобів (бодікамери працівників поліції) за часом безперервно, і при його огляді у суду не виникає сумнівів у достовірності зафіксованої на відеозаписі інформації, а тому відеозапис є належним та допустимим доказом. 
Суд апеляційної інстанції зауважує, що аргументи про те, що відео змонтоване, не знайшло свого підтвердження, будь-якого підроблення, псування чи спотворення запису під час апеляційного розгляду не виявлено. Таким чином, відеозапис у повній мірі узгоджується з протоколами про адміністративні правопорушення та іншими матеріалами справи. 
Відтак, долучений до справи відеозапис у відповідності до ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення, а тому обґрунтовано покладений судом в основу постанови. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що відеозапис з нагрудної бодікамери працівника поліції є об`єктивним доказом, тобто таким, який в процесі доказування не встановлюється від людей і не залежить від їх суб`єктивного сприйняття певних обставин.
Наявний відеозапис, як доказ, отриманий в порядку, визначеному законом, зокрема ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», ст.251 КУпАП, відповідно до вимог яких, доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, а їх зміст з точки зору належності та допустимості оцінюється судом, виходячи із сукупності усіх наданих доказів.
В матеріалах справи відсутні та під час апеляційного перегляду не надано достатньо доказів на підтвердження факту істотних порушень працівниками поліції вимог закону під час складання протоколів про адміністративні правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння.
Дії працівників поліції під час складання протоколів про адміністративне правопорушення та проведення огляду з метою виявлення стану сп`яніння відповідали вимогам, передбаченим ст.ст. 254 - 256 КУпАП, та приписам норм нормативно-правових актів, а саме наказу МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395 «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», сумісному Наказу МВС та МОЗ України від 09 листопада 2015 року № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», законів України «Про дорожній рух» та «Про Національну поліцію».
Дії службової особи, що складала протоколи та фіксувала правопорушення, в порядку передбаченому чинним законодавством, не оскаржувалися. 
Крім того, апеляційним судом встановлено, що поліцейськими було дотримано вимоги Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 09.11.2015 № 1452/735, що також підтверджується наявним в матеріалах справи відеозаписом. 
Виходячи з наведеного, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними і такими, що не впливають на законність прийнятого по суті рішення щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП.
Будь-які інші доводи апелянта сприймаються судом, як спроба уникнути відповідальності, оскільки об`єктивних доказів, які могли б спростувати причетність ОСОБА_1 до вказаних правопорушень та його винуватість, суду не надано.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень ст.ст. 279, 280 КУпАП не допущено, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинені правопорушення.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді та закриття провадження у справі, апеляційним переглядом не встановлено.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП, є доведеною поза розумним сумнівом.
Спираючись на встановлені фактичні обставини даного адміністративного провадження, які підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що винуватість  ОСОБА_1 є доведеною поза розумним сумнівом.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, а відтак оскаржену постанову суду першої інстанції слід залишити без змін.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 адвоката Чеботарьової Ю.В. — залишити без задоволення.
Постанову Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122-2, ч.1 ст.130 КУпАП — залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Дніпровського
апеляційного суду      С.І.Крот