Справа № 336/11472/25
Пр. 3/336/166/2026 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 квітня 2026 року         м. Запоріжжя
Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Вайнраух Лідія Анатоліївна розглянула справу про адміністративне правопорушення відносно: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце народження не зазначене, військовослужбовця, адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 , 
про притягнення до адміністративної відповідальності за скоєння правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И Л А:
Судом встановлено, що 18.11.2025 о 01 год.53 хв., біля будинку 75 по вул.Солідарності у м.Запоріжжя, водій ОСОБА_1 керував автомобілем "OPEL Astra", д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів. Від проходження огляду на місці зупинки транспортного засобу із використанням технічного приладу «Alсotest Drager 6820» та в медичному закладі відмовився. Від керування відсторонений шляхом паркування транспортного засобу без порушень ПДР України, про повторність попереджений. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ N1306 від 10.10.2001, за що передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст.130 КУпАП. 
Розгляд справи про адміністративне правопорушення неодноразово відкладений, зокрема, за клопотаннями сторони захисту, задоволеними судом, а саме: 04.12.2025 розгляд справи відкладено за клопотанням захисника Вартанової Г.М., яка діє на підставі договору про надання професійної правничої (правової) допомоги від 03.12.2025, ордера серії АР №1280652, про ознайомлення з матеріалами справи та відкладенням розгляду справи у зв`язку з необхідністю. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, захисниця ознайомилася з матеріалами справи 11.12.2025. Розгляд справи було відкладено на 21.01.2026.
21.01.2026 розгляд справи не відбувся у зв`язку із заявленим 20.01.2026 захисницею клопотанням про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю, посилаючись на звернення захисника до УПП в Запорізькій області ДПП із запитом про витребування інформації. Розгляд справи відкладений судом на 10.03.2026.
10.03.2026 в судове засідання особа, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 , та його захисник Вартанова Г.М. не з`явилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином, натомість через систему «Електронний суд» захисником скеровано до суду два клопотання: про закриття адміністративного провадження та про виклик та допит працівника поліції та відкладення розгляду справи.
В обґрунтування клопотання про закриття провадження захисник зазначає, що зазначені у протоколі відомості не відповідають дійсності, а сам протокол містить істотні порушення вимог закону, що виключають можливість визнання його належним доказом у справі. Вважає, що відсутні законні підстави для зупинки транспортного засобу, що прямо суперечить вимогам ст.35 Закону України «Про Національну поліцію». Також, як зазначає захисниця, у протоколі зазначено, що ОСОБА_1 нібито відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння, однак така відмова фактично не мала місця, він не заперечував проти проходження медичного огляду як на місці зупинки, так і у медичному закладі, рішення про «відмову» прийнято самостійно працівником поліції без належного оформлення процедури, передбаченої Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Також захисник звертає увагу на тому, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, тому процедура проведення огляду порушена, а саме порушені вимоги ст.266-1 КУпАП. Вважає, що зазначені порушення у своїй сукупності свідчать про відсутність належних і допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а отже про відсутність події та складу адміністративного правопорушення. У зв`язку з цим, відповідно до ст.247 КУпАП, провадження у даній справі підлягає закриттю. 
В обґрунтування клопотання про виклик та допит працівників поліції захисник зазначає, що в зв`язку з виявленими та зазначеними порушеннями, про які зазначено в клопотанні про закриття провадження у справі, виникла необхідність щодо виклику та допиту інспектора 2 взводу 2 роти 2 батальйону УПП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції Поплавської Л.А. 
Розгляд справи відкладено на 06.04.2026, про що повідомлено в установленому законом порядку захисника та особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. 
В судове засідання 06.04.2026 ОСОБА_1 та його захисник адвокат Вартанова Г. не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку, ніяких заяв та клопотань до суду не скеровували. 
Суд критично оцінює таку поведінку сторони захисту та визнає її такою, що переслідує мету затягнути судовий розгляд, тому вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення та його захисника. Приймаючи таке рішення суд враховує, що розгляд справ такої категорії не вимагає обов`язкової участі притягуваної особи та її захисника.
При цьому, щодо заявленого захисником клопотання про виклик поліцейського суд зазначає наступне. 
Відповідно ч. 1 ст. 272 КУпАП як свідок у справі про адміністративне правопорушення може бути викликана кожна особа, про яку є дані, що їй відомі які-небудь обставини, що підлягають установленню поданій справі.
Інспектор патрульної поліції Поплавська Л.А. виклала свою позицію щодо подій, які мали місце 18.11.2025 за участю водія транспортного засобу ОСОБА_1 під час складання протокола про адміністративне правопорушення серії ЕПР №1 516249 від 18.11.2025, відповідна процедура зафіксована на долучених до адміністративних матеріалів носіях інформації.
Суд зазначає, що цінність свідка полягає в його безпосередньому об`єктивному сприйнятті обставини справи за допомогою органів чуттів і відсутності юридичної зацікавленості у вирішенні справи. І саме з огляду на своє нейтральне становище людина здатна об`єктивно та правильно засвідчити події і факти так, як вони дійсно відбувалися для можливості уникнення формалізму та зловживання процесуальними правами.
Натомість, на підставі показань свідків не можуть встановлюватися факти, які, з огляду на закон або звичай, установлюються в документах.
Таким чином, обставини, що підтверджуються показаннями свідка, повинні узгоджуватись з іншими доказами у справі, тоді вони можуть бути визнані судом достовірними та достатніми для висновку про винуватість особи в тому чи іншому адміністративному правопорушенні.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при розгляді справи №161/5372/17.
Згідно з статтею 31 Закону №580-VIII, поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.
Оскільки інспектором патрульної поліції Поплавською Л.А. складено протокол про адміністративне правопорушення, а також вказані відомості щодо події вчинення водієм ОСОБА_1 адміністративного правопорушення відображені та зафіксовані на боді-камеру, відеозапис якої долучено до справи, суд вважає, що виклик інспекторки, якою складені відповідні матеріали, не є необхідним, а його показання, надані суду в якості свідка, в подальшому не будуть вважатися неупередженими.
На підставі викладеного, суд вважає, що клопотання про виклик свідка не підлягає задоволенню з викладених вище підстав.
За таких обставин суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 та його захисник будучи повідомленими про дату та час розгляду справи в суді, не з`явились, суд оцінює таку поведінку сторони захисту, як затягування судового розгляду з метою уникнення адміністративної відповідальності.
Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Кодексом України про адміністративні правопорушення визначено форму і основні елементи змісту рішення (постанови), що приймається в конкретній справі. В ній, зокрема, повинні бути викладені всі обставини вчинення правопорушення, отримані на підставі сукупності досліджених доказів на обґрунтування наявності складу правопорушення та правильності його юридичної кваліфікації.
Відповідно до ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
За приписами ст.245, 280, 256 КУпАП, одним із завдань провадження у справах про адміністративне правопорушення є своєчасне, всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин кожної справи. Необхідно також встановити, чи вчинено правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, а також інші обставини, які мають значення для справи. Наявним у матеріалах справи доказам, суд повинен дати належну оцінку.
Щодо заявленого захисником клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з неврахуванням спеціального статусу в процесу огляду та порушення прав військовослужбовця суд зазначає наступне.
Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року.
Згідно з п.2.5. Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою КМУ N1306 від 10.10.2001, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 266-1 КУпАП дійсно врегульовано особливості огляду військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Так, військовозобов`язані та резервісти під час проходження зборів, а також військовослужбовці Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. 
Проте, наступні частини даної норми уточнюють порядок огляду саме під час виконання обов`язків військової служби зазначеними особами та під час перебування на території військових частин, на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях. 
Тому, не дивлячись на статус військовослужбовця ОСОБА_1 , на переконання суду, в даному випадку підлягають застосуванню загальні положення щодо медичного огляду особи у зв`язку із порушенням Правил дорожнього руху як водієм транспортного засобу, тобто, передбачені ст.266 КУпАП. 
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку. 
За нормою ст.15 КУпАП за порушення правил, норм і стандартів, що стосуються, зокрема, забезпечення безпеки дорожнього руху, військовослужбовці несуть адміністративну відповідальність на загальних підставах. До зазначених осіб не може бути застосовано громадські роботи, виправні роботи, адміністративний арешт. 
Суд наголошує в контексті ч.3 ст.15 КУпАП й на тому, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_1 , не є військовим.
Так, на час розгляду даної справи обставин, що свідчать про вчинення ОСОБА_1 саме військового адміністративного правопорушення судом не встановлено. Відповідно, суд дійшов висновку про коректну кваліфікацію дій ОСОБА_1 саме за ч.1 ст.130 КУпАП.
Проаналізувавши заперечення сторони захисту, суд дійшов висновку про те, що клопотання адвоката Вартанової Г.М., подане в інтересах ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню, а провадження - закриттю, у зв`язку із чим відмовляє у його задоволенні.
Доводи захисника про відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 визнаються непереконливими та необґрунтованими, адже у справі наявна достатня сукупність узгоджених між собою доказів, які беззаперечно свідчать про доведеність вини особи, відповідають критерію достатності.
За результатами розгляду справи суддею встановлено, що у діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме, відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
За змістом ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного адміністративного правопорушення підтверджується у сукупності наявними у справі письмовими доказами, безпосередньо дослідженими під час розгляду справи, а саме:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №516249 від 18.11.2025, із зазначенням особистих даних особи, який засвідчений підписом інспектора поліції. В протоколі чітко перелічено додатки до протокола. Від підпису в графі про ознайомлення із правами, датою розгляду, від надання письмових пояснень ОСОБА_1 відмовився, тимчасовий дозвіл не видавався;
- актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, в якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлені такі ознаки сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів. Також в акті зазначено про відмову водія від проходження огляду, свідки не залучались, зазначено про ведення відео фіксації; 
- направленням ОСОБА_1 на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, до КНП «ОКЗПНД та СХЗ» ЗОР від 18.11.2025 о 02 год.01хв., відповідно до якого ОСОБА_1 мав ознаки алкогольного сп`яніння, тотожні зазначеним в акті та протоколі про адміністративне правопорушення, на місці зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду за допомогою газоаналізатора, при цьому також відмовився від проходження огляду у медичному закладі; 
- рапортом інспектора поліції Л.Поплавської від 18.11.2025, в якому викладено фактичні обставини вчиненого порушення, додатково зафіксовані виявлені ознаки сп`яніння. 
Відповідно до ч.3 ст.266 КУпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
 
Відповідно, враховуючи незгоду водія пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, що зафіксовано в належний спосіб, проходження подальшого огляду в закладі охорони здоров?я є обов?язковим, проте від його проходження ОСОБА_1 відмовився.
 
За змістом ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; вживає заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникли внаслідок учинення кримінального, адміністративного правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює екстрені комунікації за телефонним номером 102, оброблення та використання інформації, переданої поліції постачальниками електронних комунікаційних мереж та/або послуг у випадках та порядку, передбачених Законом України "Про електронні комунікації"; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. 
 
Суд зауважує, що статтю 8 Закону України «Про Національну поліцію» згідно із Законом № 2123-IX від 15.03.2022 доповнено частиною четвертою, яка передбачає, що під час дії воєнного стану поліція діє згідно з призначенням та специфікою діяльності з урахуванням тих обмежень прав і свобод громадян, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, що визначаються відповідно до Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Таким чином, працівники поліції діяли саме на виконання законодавчо визначених повноважень.
 
Суддя при розгляді справи виходить й з положень п.2,3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Спільним наказом МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 №1452/735, зареєстрованим в МЮУ 11.11.2015 за №1413/27858. Вказаними положенням передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці. Зазначені в протоколі ознаки відповідають наведеній нормі.
Ступінь вираженості ознак сп`яніння, на переконання суду, об`єктивно може різнитись в залежності від концентрації (показників) алкоголю в крові, навіть, від часу вживання, й лише огляд за допомогою спеціального технічного засобу працівником поліції зі спеціальними знаннями, та/або низка методик, що застосовується лікарем під час проведення огляду в медичному закладі, можуть дозволити достеменно підтвердити стан сп`яніння, задля чого й передбачено огляд.
Відповідно до довідки старшого інспектора ВАП УПП в Запорізькій області ДПП капітана поліції Д. Курлікової, згідно бази даних «Адмінпрактика», а саме інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повторності за ст.130 КУпАП немає, посвідчення водія отримував: НОМЕР_2 від 25.09.2025.
Судом відтворено відеозапис, долучений до справи, на якому, серед іншого, зафіксовано зупинку транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 працівниками поліції, при цьому, працівник поліції представився, назвав причину зупинки. На записі відображено як працівник поліції встановив ознаки алкогольного сп`яніння (о 02-00 год.), що зумовлюють проходження огляду, роз`яснив порядок його проходження, роз`яснено процесуальні права. На відеозаписі відображено, що ОСОБА_1 погодився пройти медичний огляд у медичному закладі (о 02-02 год.), надалі йому роз`яснили, що до медичної установи він має проїхати у службовому авто (о 02-03год.), о 02-05 год. водій погодився пройти огляд на місці зупинки транспортного засобу, при цьому вимагав присутність свідків, на що йому роз`яснили щодо відеофіксації. Втретє водієві було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння о 02-07год., на що він відмовився (о 02-08 год). 
Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, вказаним у протоколі, та за встановлених вище обставин, є підтвердженим, виходячи зі змісту відеозапису.
П.5 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за №1413/27858, передбачено, що перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. З відеозапису судом не встановлено, що водій вимагав пред?явлення відповідного сертифіката. 
Судом не встановлено порушень з боку працівників поліції, які в повному обсязі дотримались інструкції зі складання протокола та порядку направлення водія на проходження огляду. 
Окремо суд наголошує, що нормами чинного законодавства, зокрема, яке діє під час воєнного стану, не передбачено виключень з обов`язків водія щодо проходження медичного огляду в разі якщо триває комендантська година. В даному випадку супровід водія обов?язково здійснюється працівниками поліції, що прямо унормовано П.9 розділу ІІ Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 за №1452/735, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858.
Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати у справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства від 29 червня 2007 року зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Згідно зі ст. 34, 35 КУпАП пом`якшуючих та обтяжуючих вину особи обставин судом не встановлено.
Під час призначення стягнення відповідно до ст.33 КУпАП суддя враховує тяжкість та обставини вчинення правопорушення, а також відомості про особу ОСОБА_1 , який раніше до адміністративної відповідальності за вчинення однорідних правопорушень не притягувався.
Із врахуванням доведеності його вини, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, встановленому санкцією ч.1 ст.130 КУпАП. 
Альтернативних стягнень для водіїв, як і можливості не застосовувати стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, санкцією вказаної норми не передбачено.
Сплаті у відповідності до ст.40-1 КУпАП підлягає також судовий збір у передбаченому п.5 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 розмірі. Підстав для звільнення від сплати судового збору ОСОБА_1 в даному випадку суддею не встановлено. Стасус учасника бойових дій не надає підстав для звільнення від сплати судового збору в разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення (п.13, 16, 21 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір").
Керуючись ст. 15, 23, 27, 30, 33-35, 40-1, 130, 245, 251-252, 266, 268, 279, 280, 283-285, 294, 307, 308 КУпАП, суддя, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Визнати ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накласти на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень (сімнадцять тисяч гривень 00 копійок), який стягнути в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Штраф в зазначеному розмірі підлягає перерахуванню на такі реквізити: отримувач - ГУК у Зап.обл./Зап.обл./21081300; код отримувача (ЄДРПОУ) – 37941997; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача (МФО): 899998; номер рахунку (IBAN) - UA708999980313000149000008001; код класифікації доходів бюджету –21081300; найменування коду класифікації доходів бюджету: адміністративні штрафи у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (крім адміністративних штрафів за адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі).
Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , в дохід держави судовий збір, який підлягає стягненню на користь Державної судової адміністрації України, у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 665,60 гривень (шістсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок), за реквізитами: рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУКу м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 22030106, Судовий збір на користь Державної судової адміністрації України.
Постанова судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником протягом десяти днів з дня винесення постанови шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.
Роз`яснити правопорушнику, що згідно зі ст.307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення.
У разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений ч.1 ст. 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до органу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом.
У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується подвійний розмір штрафу, який становить 34 000,00 гривень, витрати на облік зазначених правопорушень.
Відповідно до ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Суддя        Л.А. Вайнраух 

Постанова набрала законної сили “___”_____________ 20___рік
Дата видачі постанови “___”_____________ 20___рік
Строк пред`явлення виконавчого документа “___”_____________ 20___рік