ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 570/5522/25 
13 березня 2026 року  м. Костопіль
Костопільський районний суд Рівненської області  в складі:
головуючий суддя Цвіркун О.С.
з участю секретаря судових засідань Забейди А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
ВСТАНОВИВ:
До Костопільського районного суду Рівненської області за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій остання просила суд шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 09 серпня 2014 року Виконавчим комітетом Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис №48 – розірвати, залишивши проживати дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з її матір`ю – ОСОБА_1 , та стягнути судові витрати з відповідача.
Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 23.02.2026, позовну заяву було задоволено, а саме шлюб, зареєстрований 09 серпня 2014 року у Виконавчому комітеті Зорянської сільської ради Рівненського району Рівненської області, актовий запис №48 між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було розірвано та здійснено розподіл судових витрат, однак щодо позовної вимоги про залишення проживання дитини з матір`ю не ухвалено рішення.
Сторони в судове засідання не викликалися.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітній син сторін, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.
Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.
Такі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа №200/952/18.
Враховуючи, що на момент розгляду справи, спору між сторонами, щодо визначення місця проживання спільної дитини немає, відповідач з такими вимогами до суду не звертався, то суд приходить до висновку, що дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід залишити проживати з її матір`ю – ОСОБА_1 .
Керуючись ст. ст. 81, 89, 263-265, 268, 270, 272, 273 ЦПК України, суд,- 
ВИРІШИВ:
Малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити на проживання з матір`ю ОСОБА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .
Додаткове судове рішення складене 13 березня 2026 року. 

Суддя	О. С. Цвіркун