Справа № 161/15751/25  Провадження №33/802/233/26 	Головуючий у 1 інстанції:Олексюк А. В. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2026 року         місто Луцьк
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., за участю секретаря Зубрицької А.М., потерпілого ОСОБА_1 , представника потерпілого Волощука О.Ф., захисника Стасюка О.В., особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу захисника Стасюка О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , на постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року, якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою судді ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито на підставі п.7 ст.247 КУпАП, - у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ч.2 ст.38 КУпАП.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №400443 від 23.07.2025, ОСОБА_2 09.07.2025 о 19 год 19 хв в с. Промінь по АД Т-03-03 (6км 350м) керуючи транспортним засобом марки ВАЗ 21072 д.н.з. НОМЕР_1 не був уважний, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з т/з марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого відбулось зіткнення, чим порушив п.п. 2.3 б, 12.1 ПДР України, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів з матеріальними збитками, що кваліфіковано за ст.124 КУпАП.
Не погодившись із постановою судді, захисник подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржувана постанова винесена без повного та всебічного з`ясування обставин у справі, з неправильним застосуванням норм процесуального права. Апелянт вважає, що судом першої інстанції в порушення вимог п.7 ст.247 КУпАП при закритті адміністративного провадження стосовно ОСОБА_2 , безпідставно останнього було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На переконання захисника, під час закриття провадження у справах про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст.38 КУпАП, вина особи не встановлюється. Вказує про відсутність в діях ОСОБА_2 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, оскільки виключно дії водія ОСОБА_3 є причиною ДТП. З огляду на наведене, апелянт просить оскаржувану постанову скасувати. Провадження у справі закрити на підставі п.7 ст.247 КУпАП без встановлення вини останнього.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши ОСОБА_4 та його захисника, які підтримували апеляційну скаргу і просили скасувати постанову судді та закрити провадження у справі, потерпілого та його представника, які заперечили доводи апеляційної скарги та просили залишити судове рішення без змін, доходжу наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. З огляду на наведене та твердження викладенні в апеляційній скарзі, апеляційний суд переглядає справу лише в частині визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення з одночасним закриттям адміністративного провадження у зв`язку із закінченням строків для притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно приписів ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Положеннями ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
З огляду на вищезазначене, вважаю, що статтею 280 КУпАП встановлено обов`язок суду з`ясовувати при розгляді справи про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, і чи винна дана особа в його вчиненні. При цьому норм щодо відсутності в суду повноважень на встановлення обставин щодо вчинення адміністративного правопорушення, наявності вини особи в його вчиненні в разі винесення постанови про закриття провадження за п.7 ст.247 КУпАП вказаний кодекс не містить.
Водночас, зі змісту ч.1 ст.38 КУпАП вбачається, що закриття провадження на зазначеній підставі можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; сплив встановленого законом строку.
Тобто, для обчислення встановленого законом строку для накладення адміністративного стягнення та закриття провадження у справі у зв`язку з його спливом необхідним є, в тому числі, встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення — протиправної, винної дії чи бездіяльності.
У разі недоведеності наявності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами, виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п.7 ст.247 КУпАП. У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі за відсутності події і складу адміністративного правопорушення (п.1 ст.247 КУпАП).
Зважаючи на репресивно-каральну та запобіжно-виховну функції адміністративної відповідальності, на думку апеляційного суду, у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду такої справи строків накладення адміністративного стягнення необхідно попередньо встановлювати вину особи, яка притягається до відповідальності.
Перш за все, це цілком відповідає вимогам законодавства, про що йшлося вище.
Окрім цього в зв`язку з тим, що при розгляді певної категорії адміністративних справ встановлення вини особи має наслідки щодо його цивільно-правової відповідальності (як у даному випадку), то встановлення вини чи невинуватості такої особи є необхідним елементом. До того ж встановлення вини у певній категорії справ впливатиме також на кваліфікацію дій особи та призначення покарання у разі вчинення правопорушення повторно.
З огляду на зазначене вище, апеляційний суд погоджується з висновком місцевого суду про законність встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, з одночасним закриттям провадження в справі про адміністративне правопорушення щодо останнього у зв`язку з закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
У свою чергу, безпідставним та необґрунтованим є посилання апелянта на узагальнений науково-консультативний висновок Науково-консультативної ради при Вищому адміністративному суді України, а саме щодо того, що під час закриття провадження у справах про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, вина особи не встановлюється, оскільки даний висновок носить суто рекомендаційний характер та не має силу закону, тому апеляційний суд не враховує його при вирішенні даної справи про адміністративне правопорушення.
Доводи сторони захисту про відсутність в матеріалах справи доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні правопорушення, яке ставиться йому у провину є безпідставними та не беруться апеляційним судом до уваги, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.
Матеріалами справи підтверджується факт дорожньо-транспортної пригоди з участю водія ОСОБА_2 та наявність механічних ушкоджень, що по суті в апеляційній скарзі не оспорюється.
Факт вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП стверджується: протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №400443 від 23 червня 2025 року (а.с.1), рапортами (а.с.2-8), схемою місця ДТП з ілюстрованими таблицями (а.с.11-13), письмовими поясненнями та наданими в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_1 , що він рухався автомобілем марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_2 зі швидкістю приблизно 40-45 км/год. За 50 м до повороту включив лівий показник повороту, при повороті відчув удар автомобіля ВАЗ. ОСОБА_2 був на відстані приблизно 50 м. 
Разом з тим, пояснення свідків ОСОБА_5 . ОСОБА_6 . ОСОБА_7 , що водій автомобіля марки Мерседес д.н.з. НОМЕР_2 включив правий поворот, та повернув ліворуч, не спростовує висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Оскільки  з висновку експерта Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 26.12.2025 №СЕ-19/103-25/14912-ІТ за результатами судової інженерно-транспортної експертизи: у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, водій автомобіля ВАЗ-21072 (номерний знак НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 повинен був діяти згідно з технічними вимогами п. 12.3, 12.4, 12.9 б) Правил дорожнього руху України. У дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалась, в діях водія автомобіля ВАЗ-21072 (номерний знак НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.4, 12.9 б Правил дорожнього руху України.
Разом з тим, з висновку експертного дослідження від 01.12.2025 року №КЕД-19/103-25/15024-ІТ з Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України за результатами комплексного інженерно-транспортного та фототехнічного дослідження за заявою ОСОБА_1 , встановлено - швидкість руху автомобіля ВАЗ 21072 (номерний знак НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_2 на встановленій ділянці дороги становила 72,2-77,0 км/год (а.с.99).
Більше того, відеозаписом з камери зовнішнього спостереження підтверджується те, що саме внаслідок порушенням Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 і відбулась ДТП.
Отже, сукупність наведених доказів. які містяться в матеріалах справи повністю спростовує твердження сторони захисту про відсутність доказів вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, яке ставиться йому у провину.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, судом першої інстанції взято до уваги та надано належну оцінку всім доказам, які містяться в матеріалах справи, здобутим у відповідності до вимог закону та які є достатніми для висновку про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення поза розумним сумнівом.
Проаналізувавши зібрані й досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважаю, що винність ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи.
Враховуючи вказане вище, підстави для скасування постанови судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.
На підставі викладеного та керуючись ст.294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Стасюка О.В. в інтересах особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 , – залишити без задоволення, а постанову судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 лютого 2026 року стосовно останнього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського апеляційного суду       Клок О.М.