Справа № 183/2847/26
№ 1-кп/183/1683/26
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 березня 2026 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщенні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 12026047350000045 від 10 березня 2026 року стосовно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гаврилівка Нововоронцовського району Херсонської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, перебуваючого у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», РНОКПП НОМЕР_2 , раніше судимого:
- 30.05.2025 Самарівським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік з покладанням обов`язків відповідно до ст. 59-1 КК України, 11.08.2025 поставлений на облік Новомосковського РВ ФДУ ЦП в Дніпропетровській області, покарання не відбуте,
обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,

в с т а н о в и в:

У відповідності до обвинувального акта та доданих до нього матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, повністю згоден зі встановленими органом досудового розслідування обставинами скоєного ним, в присутності захисника – адвоката ОСОБА_4 ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження, передбаченими ч. 1 ст. 394 КПК України, подав письмову заяву про розгляд обвинувального акту відносно нього у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за його відсутності.
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.02.2026, у відповідності до вимог ст.ст. 381, 382 КПК України, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, призначено до судового розгляду у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутністю учасників судового провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
За результатами спрощеного провадження встановлено, що солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, перебуваючи у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст.ст. 68, 129-1 Конституції України, ст. 49-1 КВК України, вимог ст.ст. 9, 11, 13, 14, 16, 49, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, будучи засудженим вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду стоком на 1 рік, зобов`язаним відповідно до ст. 59-1 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, будучи ознайомленим з порядком та умовами відбування покарання у виді пробаційного нагляду, з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію та під підпис попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи та передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків, без поважних причин систематично, а саме 19 серпня 2025 року, 02 вересня 2025 року, 20 січня 2026 року та 17 лютого 2026 року не з`являвся на реєстрацію до уповноваженої особи Новомосковського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області.
Зазначені дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.
Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, не оспорюються учасниками судового провадження, про що свідчать додані до обвинувального акта їх письмові заяви.
З урахуванням наведеного, вивчивши матеріали кримінального провадження, надані органом досудового розслідування, керуючись діючим кримінальним та кримінальним процесуальним законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія кримінального правопорушення (проступку) мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_3 в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду при обставинах, встановлених органом досудового розслідування доведена повністю, поза розумним сумнівом, а дії ОСОБА_3 обґрунтовано кваліфіковані за ч. 3 ст. 389 КК України.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, сукупність усіх обставин у справі.
Так, суд бере до уваги дані про особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Разом із тим, обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає рецидив злочинів.
Крім цього, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , будучи раніше судимим, не відбувши попередньо призначеного йому покарання, знову вчинив кримінальне правопорушення. До цього ж, обвинувачений ОСОБА_3 за місцем служби зарекомендував себе з негативної сторони.
Тому, з урахуванням особливостей вказаного кримінального правопорушення і обставин його вчинення, даних про особу обвинуваченого та його ставлення до скоєного, а саме, що останній, будучи раніше судимим, на шлях виправлення не став і знову вчинив кримінальне правопорушення в період відбуття покарання за попереднім вироком, суд доходить висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі, але на рівні мінімальної межі санкції ч. 3 ст. 389 КК України, оскільки саме таке покарання буде співмірним меті його застосування та повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним його обставинам, обставинам, що пом`якшують покарання та обтяжують його, даним про особу обвинуваченого.
В той же час, враховуючи, що ОСОБА_3 після постановлення вироку Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.05.2025 і до повного відбуття покарання за ним вчинив нове кримінальне правопорушення, остаточне покарання обвинуваченому необхідно призначити за сукупністю вироків за правилами ч. 1 ст. 71 КК України із застосуванням положень п. 5) ч. 1 ст. 72 КК України.
Призначаючи покарання як кару суд, виходячи з вимог ст. 50 КК України, враховує, що призначення покарання у виді обмеження волі буде необхідним та достатнім для виправлення засудженого і запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному правопорушенню відсутні.
Запобіжний захід до ОСОБА_3 не застосовувався.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також усі обставини по справі, керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд
у х в а л и в :

ОСОБА_3  визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на один рік.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням вимог п. 5) ч. 1 ст. 72 КК України, за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року до покарання, призначеного цим вироком, і визначити  ОСОБА_3 остаточне покарання у виді обмеження волі строком на один рік два місяці.
Початок строку відбування покарання  ОСОБА_3 рахувати з дня його затримання з метою направлення для відбування покарання до установи виконання покарань.
Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок суду учасниками кримінального провадження протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, а саме: вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Суддя       ОСОБА_1