ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 620/8535/23 Суддя (судді) першої інстанції: Ольга ТКАЧЕНКО

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді Штульман І.В.
суддів: Кобаля М.І.,
Черпака Ю.К.,-
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-
В С Т А Н О В И В:

20 червня 2023 року представник ОСОБА_1 (далі - позивач) - адвокат Вольфовський С.О. звернувся в Чернігівський окружний адміністративний суд з позовом до військової частини (далі - в/ч) НОМЕР_1 (далі - відповідач) про:
- визнання протиправною бездіяльність щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 добових витрат на відрядження за період з 01 по 30 квітня 2022 року та з 06 травня по 16 серпня 2022 року;
- зобов`язання здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 добових на відрядження за період з 01 по 30 квітня 2022 року та з 06 травня по 16 серпня 2022 року, на загальну суму - 39900,00 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот) грн.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 05 липня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу запропоновано подати до суду заяву про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду з вказанням підстав для його поновлення, з доказами поважності причин його пропуску.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року позовну заяву повернуто ОСОБА_1 , оскільки позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали її зверненню з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а саме: протягом місячного строку, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року скасовано ухвалу Чернігівського окружного адміністративного суду від 31 липня 2023 року, а справу №620/8535/23 направлено до Чернігівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2023 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 15 серпня 2024 року витребувано у в/ч НОМЕР_1 додаткові докази.
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду, продовжено розгляд справи.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 добових витрат на відрядження за період з 01 по 30 квітня 2022 року та з 06 травня по 16 серпня 2022 року. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 здійснити нарахування та виплатити ОСОБА_1 добові на відрядження за період з 01 по 30 квітня 2022 року та з 06 травня по 16 серпня 2022 року, на загальну суму - 39900,00 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот) грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань військової часини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_1 перебувала саме у відрядженні до Київської обласної військової адміністрації для виконання завдань з організації управління та взаємодії в секторах відповідальності Київської області під час відбиття збройної агресії Російської Федерації, а не була тимчасово прикомандирована до інших військових частин чи перебувала у розпорядженні відповідних командирів (начальників). Тому посилання відповідача на пункт 24 наказу Міністерства оборони України від 20 лютого 2017 року №105 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 березня 2017 року за №364/30232, затверджено Інструкцію про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Інструкція №105), як на підставу невиплати добових під час відрядження є необґрунтованим.
Не погоджуючись з рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року, в/ч НОМЕР_1 (далі - апелянт) звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт вказує, що відсутні підстави для здійснення нарахування та виплати позивачу добових витрат на відрядження за період з 01 по 30 квітня 2022 року та з 06 травня по 16 серпня 2022 року, оскільки у спірний період ОСОБА_1 перебувала у відрядженні у Київській обласній військовій адміністрації відповідно до розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України, а згідно з Інструкцією №105 про порядок відшкодування військовослужбовцям Збройних Сил України на службові відрядження в межах України військовослужбовцям, тимчасово прикомандированим з дозволу Міністра оборони України, першого заступника Міністра оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, начальника Генерального штабу Збройних Сил України, командувачів видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувача об`єднаних сил Збройних Сил України до інших військових частин, або тим, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), оплата добових за період перебування в пунктах прикомандирування або в розпорядженні не здійснюється.
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС) України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оскільки рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не є предметом апеляційного оскарження, то судова колегія вважає за необхідне здійснити перевірку його законності та обґрунтованості у межах доводів та вимог апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 .
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року, колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду приходить до висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги відповідача, мотивуючи це наступним.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 07 березня 2020 року по 19 серпня 2022 року проходила військову службу у в/ч НОМЕР_1 . 
Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 19 серпня 2022 року №213 з 19 серпня 2022 року виключена зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с.67). 
Наказом командира в/ч НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 20 серпня 2022 року №21 з 20 серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 зарахована до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 (а.с.74).
Відповідно до посвідчення про відрядження від 01 квітня 2022 року №43, позивач ОСОБА_1 перебувала у відрядженні у Київській обласній державній адміністрації з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року з метою організації управління та взаємодії в секторах відповідальності Київської області під час відбиття збройної агресії Російської Федерації, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01 квітня 2022 року №70 та розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 01 квітня 2022 року №502/326/ІІ/дск (а.с.68).
Відповідно до посвідчення про відрядження від 06 травня 2022 року №53, позивач ОСОБА_1 перебувала у відрядженні у Київській обласній державній адміністрації з 06 травня 2022 року по 16 серпня 2022 року з метою виконання невідкладних завдань з організації управління та взаємодії в секторах відповідальності Київської області під час відбиття збройної агресії Російської Федерації, на підставі розпорядження тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_3 від 06 травня 2022 року №502/2/1/1/271 (а.с.69).
Згідно довідки Київської обласної військової адміністрації від 10 квітня 2023 року №3616/01/2023, позивач ОСОБА_1 під час перебування у відрядженні з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року та з 06 травня 2022 року по 16 серпня 2022 року триразовим харчуванням не забезпечувалась (а.с.75).
Листом від 27 травня 2023 року №918/72 відповідач повідомив позивача ОСОБА_1 , що кошти на відшкодування витрат на відрядження за період з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року, 30 діб по 300 грн = 9000,00 грн та кошти на відшкодування витрат на відрядження за період з 06 травня 2022 року по 16 серпня 2022 року, 103 доби по 300 грн = 30900,00 грн не були нараховані та не були виплачені, оскільки військовослужбовцям, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), оплата добових за період перебування в пунктах прикомандирування або в розпорядженні не здійснюється (а.с.76).
Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача військової частини НОМЕР_3 щодо невиплати добових за час перебування у відрядженні позивача, адвокат Вольфовський С.О., звернувся в суду з цим позовом з метою захисту порушених прав та інтересів своєї довірительки ОСОБА_1 .
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25 березня 1992 року (далі - Закон №2232-XII) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби.
Відповідно до частин першої - третьої статті 1 Закону №2232-XII, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту, посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає у тому числі проходження військової служби.
Статтею 2 Закону №2232-XII встановлено, що проходження військової служби здійснюється громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-ХІІ (далі - Закон №2011-ХІІ) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Відповідно до статті 1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Пунктом 1 частини першої статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до частин шостої, дев`ятої статті 14 Закону №2011-XII, при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Витрати, пов`язані з перевезенням військовослужбовців та членів їх сімей, їх особистого майна залізничним, повітряним, водним і автомобільним (за винятком таксі) транспортом, бронюванням місць у готелях при направленні військовослужбовців у відрядження, відшкодовуються за рахунок коштів Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно із абзацом першим пункту 13 постанови Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" від 02 лютого 2011 року №98 (у редакції постанов Кабінету Міністрів України від 22 листопада 2017 року №880, від 13 січня 2021 року №18) визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, а також інших працівників органів внутрішніх справ, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту, визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.
Додатком 1 до постанови Кабінету Міністрів від 02 лютого 2011 року №98 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2021 року №1355) визначено, що сума добових витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів, в межах України становить 300 грн.
Наказом Міністерства оборони України від 20 лютого 2017 року №105 (зі змінами), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 16 березня 2017 року за №364/30232, затверджено Інструкцію про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України (далі - Інструкція №105), яка визначає особливості направлення військовослужбовців Збройних Сил України у відрядження в межах України та механізм відшкодування витрат на відрядження.
Відповідно до пункту 2 Інструкції №105, відрядження - направлення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в інший населений пункт для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).
Згідно з пунктом 3 Інструкції №105, рішення про направлення військовослужбовців у відрядження (за наявності бюджетних асигнувань) та відшкодування витрат на відрядження приймають, зокрема, у військових частинах, військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів, установах та організаціях командир (начальник, керівник) військової частини (військового навчального закладу, військового підрозділу вищого навчального закладу, установи, організації). Рішення про направлення військовослужбовців у відрядження оформляється відповідним наказом, в якому зазначаються: пункт призначення; найменування військової частини (установи, організації), куди відряджається військовослужбовець; строк та терміни відрядження; мета відрядження. На підставі наказу про направлення у відрядження військовослужбовцям оформлюється у встановленому порядку посвідчення про відрядження.
Строк відрядження визначається командиром (начальником, керівником), але не може перевищувати в межах України 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі (крім випадків, коли інші строки відрядження визначаються законодавчими та іншими нормативно-правовими актами) (пункт 4 Інструкції №105).
Відповідно до пунктів 9, 10 Інструкції №105, підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України.
Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням).
Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту.
Пунктом 11 Інструкції №105 визначено, що за кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року №98.
Визначення кількості днів відрядження для виплати добових проводиться з урахуванням дня вибуття у відрядження й дня прибуття до місця проходження служби, що зараховуються як два дні.
Сума добових визначається із урахуванням наказу про відрядження та відповідних первинних документів.
За відсутності наказу про відрядження добові витрати не виплачуються.
Відповідно до пункту 20 Інструкції №105, виплата добових та відшкодування витрат на найм житлового приміщення здійснюються за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них).
Приписами пункту 22 Інструкції №105 передбачено, що виплата добових витрат здійснюється також військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які направляються у відрядження у складі підрозділів або військових частин, зокрема, для участі військовослужбовців в антитерористичних операціях, в заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії.
Згідно із пунктом 24 Інструкції №105, виплата добових військовослужбовцям, у тому числі за час перебування в дорозі, не здійснюється під час відряджень: у складі військових частин (крім відряджень, зазначених в абзацах другому, третьому, сьомому, восьмому пункту 22 цієї Інструкції); у складі підрозділів (крім випадків, передбачених у пункті 22 цієї Інструкції); для ознайомлення з новою технікою або театрами колишніх воєнних дій (для слухачів і курсантів військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів); пов`язаних зі вступом та навчанням на заочній формі навчання в цивільних навчальних закладах; на навчальні збори з підготовки до вступних іспитів у вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів; пов`язаних зі складанням вступних іспитів до ад`юнктури при вищих військових навчальних закладах, наукових та науково-дослідних установах, а також з підготовкою та складанням іспитів з кандидатського мінімуму, написанням і захистом дисертацій; для вивчення нової техніки в навчальних центрах, за штатами яких утримується змінний склад військовослужбовців, які навчаються; військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, прийнятих на навчання з числа цивільної молоді, ліцеїстів та військовослужбовців строкової військової служби.
Виплата добових військовослужбовцям не здійснюється за дні, коли вони (у передбачених законодавством випадках) забезпечуються триразовим харчуванням за рахунок держави, а також за період, коли відрядженому здійснюються польові виплати (морське грошове забезпечення).
Військовослужбовцям, тимчасово прикомандированим з дозволу Міністра оборони України, першого заступника Міністра оборони України, Головнокомандувача Збройних Сил України, начальника Генерального штабу Збройних Сил України, командувачів видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, командувача об`єднаних сил Збройних Сил України до інших військових частин, або тим, які перебувають у розпорядженні відповідних командирів (начальників), оплата добових за період перебування в пунктах прикомандирування або в розпорядженні не здійснюється.
У разі направлення цих військовослужбовців у відрядження з пунктів прикомандирування (перебування в розпорядженні) в інші пункти виплата добових здійснюється їм на загальних підставах з військовослужбовцями тієї військової частини, до якої вони прикомандировані (перебувають у розпорядженні).
Судом першої інстанції правильно встановлено, що лейтенант юстиції ОСОБА_1 01 квітня 2022 року прибула у відрядження до Київської обласної військової адміністрації для виконання завдань з організації управління та взаємодії в секторах відповідальності Київської області під час відбиття збройної агресії Російської Федерації та 30 квітня 2022 року вибула із вказаного відрядження, що підтверджується відповідними розпорядженнями Київської обласної військової адміністрації від 01 квітня 2022 року №10/3-3 та від 30 квітня 2022 року №15/0-В (а.с.70, 71). 
Відповідно до розпоряджень Київської обласної військової адміністрації від 06 травня 2022 року №17-В та від 16 серпня 2022 року №28-в позивач ОСОБА_1 06 травня 2022 року прибула у відрядження до Київської обласної військової адміністрації для виконання завдань з організації управління та взаємодії в секторах відповідальності Київської області під час відбиття збройної агресії Російської Федерації та 16 серпня 2022 року вибула зі службового відрядження (а.с.72, 73).
Як вбачається з матеріалів справи та незаперечується сторонами, накази командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 01 квітня 2022 року №71, від 06 травня 2022 року №106, від 17 серпня 2022 року №211 (а.с.63, 65, 66) та посвідченнями про відрядження з відповідними відмітками на зворотній стороні (а.с.68, 69) підтверджується факт прибуття ОСОБА_1 в пункт відрядження та вибуття з нього і період часу перебування у відрядженні з 01 квітня 2022 року по 30 квітня 2022 року та з 06 травня 2022 року по 16 серпня 2022 року.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що матеріалами справи підтверджено незабезпечення триразовим харчуванням позивача ОСОБА_1 під час її перебування у відрядженні у спірний період (а.с.75).
Київська обласна державна (військова) адміністрація відповідно до Закону України "Про місцеві державні адміністрації" є місцевим органом державної виконавчої влади, що входить до системи органів виконавчої влади України.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджено перебування ОСОБА_1 саме у відрядженні до Київської обласної військової адміністрації для виконання завдань з організації управління та взаємодії в секторах відповідальності Київської області під час відбиття збройної агресії Російської Федерації, а не була тимчасово прикомандирована до інших військових частин чи перебувала у розпорядженні відповідних командирів (начальників), 
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що посилання відповідача на пункт 24 Інструкції №105, як на підставу невиплати ОСОБА_1 добових під час відрядження є необґрунтованим, оскільки позивач не підпадає в перелік осіб, перелічених у вказаному відповідачем пункті зазначеної інструкції.
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду вважає, що судом першої інстанції правильно вибраний спосіб захисту порушених прав позивача шляхом зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 добові на відрядження за період з 01 по 30 квітня 2022 року та з 06 травня по 16 серпня 2022 року, на загальну суму - 39900,00 грн.
Судовою колегією враховується, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи статті 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року, а тому апеляційну скаргу представника відповідача слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтями 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 листопада 2024 року у справі №620/8535/23 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.В. Штульман

Судді: М.І. Кобаль 

Ю.К. Черпак