РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

16 березня 2026 року 	м. Рівне	№460/23267/25	

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Друзенко Н.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом
 	Приватного підприємства «РОДИНА КМГ» 	
до	Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті 	
 	про визнання протиправною та скасування постанови, 	

В С Т А Н О В И В:

Приватне підприємство «РОДИНА КМГ» звернулось до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови №073124 від 09.12.2025 та закриття провадження у справі про порушення законодавства у сфері автомобільного транспорту.
Ухвалою суду від 18.12.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі; розгляд справи ухвалено провести за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
16.02.2026 до суду надійшла заява про забезпечення позову.
Ухвалою суду від 16.02.2026 заяву про забезпечення позову у справі №460/23267/25 повернуто заявнику без розгляду.
Згідно з позовною заявою та відповіддю на відзив вимоги ПП «РОДИНА КМГ» ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова є протиправною, оскільки згідно зі ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», водій зобов`язаний мати та пред`являти документи, визначені законом. Під час перевірки водій пред`явив тахокарту (тахошайбу) за відповідний період та бланк підтвердження діяльності. При цьому, водій одразу пояснив інспектору, що розбіжність у часі зумовлена технічною похибкою тахографа, а не порушенням вимог законодавства (під час ремонтних робіт від`єднувався акумулятор, внаслідок чого тахограф показував невірний час на тахокарті, хоча водій виставив годинник на тахографі і був впевнений, що все працює правильно). Незважаючи на це, інспектор умисно зазначив у Акті перевірки про «відсутність документів». Позивач наголошує, що жодна з норм ст. 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», накази МТЗУ №340 та №385 не містить положень, які б дозволяли визнавати документ «відсутнім» у разі наявності технічної похибки або некоректного відображення часу тахографом. Також позивач подав письмові заперечення на Акт перевірки №051962, 02.12.2025 повторно пояснював технічний характер похибки та факт пред`явлення документів, а комісія вирішила перенести справу на 09.12.2025. Проте, під час другого засідання комісія не виконала обов`язок всебічного та повного з`ясування обставин справи. За наведеного вважає постанову про накладення штрафу №073124 від 09.12.2025, якою застосовано штраф 17000,00 грн за абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» протиправною та просить суд задовольнити позов у повному обсязі.
За змістом відзиву на позовну заяву, відповідач позов не визнає. Зауважує, що при перевірці 05.11.2025 правомірно було встановлено порушення статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме: перевезення вантажу виконувалося водієм без щоденного реєстраційного листка режимів праці та відпочинку (тахокарти) водія ОСОБА_1 з 10 год. 10 хв. 05.11.2025 до моменту перевірки за відсутності бланка підтвердження діяльності водія за вказаний період, оскільки водій та автомобільний перевізник повинні були пересвідчитись в правильній роботі тахографа перед відправленням транспортного засобу в рейс. Водієм надано бланк підтвердження з 08.10.2025 з 24 год по 05.11.2025 10 год 10 хв, який враховано інспектором. Водночас, на тахокарті за 05.11.2025 відсутня інформація про час роботи та відпочинку водія ОСОБА_2 з 10 год 10 хв до 11 год 15 хв (час проведення перевірки). Оскільки, на момент проведення перевірки транспортний засіб позивача було обладнано аналоговим тахографом, він був зобов`язаний пересвідчитись у правильності роботи тахографа та самостійно отримати інформацію, яка відображала б час роботи та відпочинку водія за попередні 28 днів та попередньо видати бланк підтвердження діяльності за відповідні дати, чого у даному випадку не відбулось. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 
Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.
05.11.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті, місце перевірки: а/д М-06 с.Велика Омеляна, поблизу кафе «Хутір» о 11 год 15 хв, проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, на підставі направлення на проведення перевірки від 31.10.2025 №ЕНР000148.
За результатами перевірки складено Акт №051962 від 05.11.2025, відповідно до якого був зупинений транспортний засіб Mercedes-Benz, н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , що належить ПП «РОДИНА КМГ», водій ОСОБА_3 .
Під час проведення перевірки виявлено порушення статті 34, 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», наказів МТЗУ №340 та №385, а саме: внутрішні вантажні перевезення виконувались без щоденного реєстраційного листка режимів праці та відпочинку (тахокарти) водія ОСОБА_1 з 10 год 10 хв 05.11.2025 до моменту перевірки за відсутності бланка підтвердження діяльності водія. У тому числі порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (абз. 3 ч. 1) перевезення вантажу за відсутності на момент перевірки документів, визначених статтею 48 Закону. 
Водій ОСОБА_3 з Актом ознайомлений під підпис, в поясненнях зазначив, що «працював згідно роботи тахографа та часу встановлення тахокарти з 10 год 10 хв 05.11.2025». 
Листом від 17.11.2025 №98162/37.2/24-25 ПП «Родина КМГ» було запрошено на розгляд справи на 02.12.2025 з 10:00 по 12:00 у приміщенні Управління за адресою: м.Рівне, вул. Відінська, 8.
Позивач подав письмові заперечення на Акт перевірки №051962 від 05.11.2025.
02.12.2025 розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт перенесено на 09.12.2025.
09.12.2025 Відділом державного нагляду (контролю) у Рівненській області прийнято постанову №073124 про застосування до ПП «РОДИНА КМГ» адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000,00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.
Не погодившись з прийнятою постановою, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.
Частиною 2 статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з абзацом 3 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» №442 від 10.09.2014 Державна інспекція України з безпеки на наземному транспорті була реорганізована шляхом злиття з Державною інспекцією України з безпеки на морському та річковому транспорті, та утворено Державну службу України з безпеки на транспорті.
Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).
Підпунктами 2, 15, 27, 54, 58, 62 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті; здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю; проводить перевірки за додержанням суб`єктами господарювання, фізичними особами та юридичними особами вимог законодавства про транспорт; здійснює контроль наявності, видачу дозвільних документів на здійснення перевезень та контроль відповідності виду перевезення, що фактично здійснюється; здійснює інші повноваження, визначені законом.
Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» №2344-ІІІ від 05.04.2001, що регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.
Статтею 2 Закону №2344-ІІІ передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.
Статтею 5 цього Закону визначено, що основним завданням державного регулювання та контролю у сфері автомобільного транспорту є створення умов безпечного, якісного й ефективного перевезення пасажирів та вантажів, надання додаткових транспортних послуг.
Відповідно до частини 12 статті 6 цього Закону, державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України. А згідно з частиною 14 статті 6 Закону передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).
Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1567 від 08.11.2006 (далі – Порядок №1567).
Цей Порядок визначає процедуру проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі) щодо додержання автомобільними перевізниками вимог законодавства про автомобільний транспорт (пункт 1 Порядку №1567).
Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 рейдові перевірки на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення і направлення на рейдову перевірку.
Пунктом 5 Порядку №1567 передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється дотримання автомобільними перевізниками та водієм вимог законодавства про автомобільний транспорт. Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами, розробляється Укртрансбезпекою і затверджується Мінрозвитку.
За приписами пункту 8 Порядку №1567, рейдова перевірка проводиться шляхом зупинення транспортного засобу або без такого зупинення. Рейдова перевірка без зупинення транспортного засобу проводиться на автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, у місцях посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, у зонах габаритно-вагового контролю, на інших об`єктах, що використовуються автомобільними перевізниками для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Відповідно до пункту 13 Порядку №1567, у разі виявлення в ході рейдової перевірки транспортного засобу порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою, яка провела перевірку, складається акт проведення рейдової перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 2 (далі - акт проведення перевірки).
У разі виявлення в ході рейдової перевірки порушень правил перевезення великогабаритних, великовагових вантажів посадовою особою додатково складається акт про перевищення транспортним засобом нормативних габаритних параметрів за формою згідно з додатком 3 або акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів за формою згідно з додатком 4.
Згідно з пунктом 16 Порядку №1567 матеріали, складені за результатами рейдової перевірки, формуються у справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - справа про порушення) та розглядаються керівником або заступником керівника територіального органу Укртрансбезпеки в територіальному органі Укртрансбезпеки за місцезнаходженням автомобільного перевізника або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою автомобільного перевізника або його уповноваженої особи) протягом двох місяців з дня його виявлення.
Пунктом 17 Порядку №1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності автомобільного перевізника або уповноваженої ним особи.
Про час і місце розгляду справи про порушення автомобільному перевізнику або його уповноваженій особі повідомляється не пізніше ніж за сім календарних днів до дня розгляду особисто під підпис чи шляхом надсилання повідомлення засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) або на адресу електронної пошти (за наявності) з урахуванням вимог Закону України «Про адміністративну процедуру».
У разі неявки автомобільного перевізника або його уповноваженої особи справа про порушення розглядається без їх участі.
Отже, Порядком №1567 установлено обов`язок органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання про час і місце розгляду справи про порушення транспортного законодавства. Водночас, неявка суб`єкта господарювання на розгляд такої справи не є перешкодою для її розгляду та прийняття відповідного рішення.
Як встановлено судом, листом від 17.11.2025 №98162/37.2/24-25 ПП «Родина КМГ» було запрошено на розгляд справи на 02.12.2025 (перенесено на 09.12.2025). 
Відтак, відповідач виконав свій обов`язок щодо повідомлення позивача про розгляд справи відповідно до вимог чинного законодавства.
Отже, у даному випадку, відповідно до вимог Порядку №1567, не було порушено процедури розгляду справи та винесення постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Тому, процедура розгляду оспорюваної постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу є дотриманою. 
Відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді та у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеної у постановах від 01 березня 2018 року у справі №820/4810/17, від 14 грудня 2023 року у справі №280/1426/20, від 21 грудня 2023 року у справі №560/11763/22, від 06 червня 2024 року у справі №340/1617/22.
За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону №2344-ІІІ, автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; внутрішні перевезення - перевезення пасажирів та/чи вантажів територією України без перетину державного кордону України; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.
Частиною першою статті 33 Закону №2344-ІІІ визначено, що автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовується на законних підставах.
Відповідно до частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.
Наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 №363 затверджено Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, що визначають права, обов`язки і відповідальність власників автомобільного транспорту - перевізників та вантажовідправників і вантажоодержувачів - замовників (далі – Правила №363).
Згідно із розділом 1 (Терміни та поняття) Правил №363, терміни та поняття вживаються в такому значенні: перевізник - фізична або юридична особа - суб`єкт господарювання, що надає послуги з перевезень вантажів чи здійснює за власний кошт перевезення вантажів автомобільними транспортними засобами; договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання; замовлення на перевезення вантажів - документ, який подає вантажовідправник перевізникові на доставляння обумовленої партії вантажів в узгоджені терміни; замовник - вантажовідправник або вантажоодержувач, який уклав з перевізником договір про перевезення вантажів; вантажовідправник - будь-яка фізична або юридична особа, яка подає перевізнику вантаж для перевезення; вантажоодержувач - будь-яка фізична або юридична особа, яка здійснює приймання вантажів, оформлення товарно-транспортних документів та розвантаження транспортних засобів у встановленому порядку.
Також за змістом визначень, що наведені у Правилах №363, товарно-транспортна документація - комплект юридичних документів, на підставі яких здійснюють облік, приймання, передавання, перевезення, здавання вантажу та взаємні розрахунки між учасниками транспортного процесу; товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу юридичний документ, що призначений для списання товарно-матеріальних цінностей, обліку на шляху їх переміщення, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, а також для розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи.
Відповідно до пункту 11.1 розділу 11 (Правила оформлення документів на перевезення) Правил №363 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Товарно-транспортна накладна може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.
Тобто, суб`єктом юридичної відповідальності відповідно до статті 60 Закону №2344-ІІІ є виключно автомобільний перевізник.
В межах розгляду даної справи, не є спірним те, що ПП «РОДИНА КМГ» є автомобільним перевізником в розумінні положень Закону №2344-ІІІ, що підтверджується ТТН №Р2606 від 04.11.2025 (вантаж масою брутто 6 тон 600 кг).
Відповідно до статті 1 Закону №2344-ІІІ, документи на вантаж - документи, визначені відповідно до Митного кодексу України, законів України «Про транспортно-експедиторську діяльність», «Про транзит вантажів», інших актів законодавства, в тому числі міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, які необхідні для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом.
Відповідно до абзацу 2 пункту 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.
Статтею 34 Закону №2344-ІІІ передбачено, що автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
Статтею 48 Закону №2344-ІІІ установлено перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення.
За умовами частини першої статті 48 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:
для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;
для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.
Основні права та обов`язки водія транспортного засобу при перевезенні вантажу у внутрішньому сполученні визначені статтею 49 Закону №2344-ІІІ.
Так, за приписами частини другої указаної норми водій транспортного засобу зобов`язаний: мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.
Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 16.04.2025 №703 затверджений Вичерпний перелік питань щодо дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт, який перевіряється під час проведення рейдової перевірки посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті (далі – Перелік №703).
Розділом ІІ врегульовано перелік питань щодо вантажних перевезень, перевезень вантажів у внутрішньому сполученні.
Так, відповідно до пункту 1 розділу ІІ Переліку №703 перевіряється наявність та надання водієм для перевірки документів, на підставі яких виконується перевезення:
1) посвідчення водія відповідної категорії;
2) реєстраційні документи на транспортний засіб;
3) товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документом на вантаж;
4) протокол перевірки технічного стану транспортного засобу;
5) договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності;
6) для вантажних автомобілів з повною масою понад 3,5 тонни: картку водія або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або бланк підтвердження діяльності, або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія (водіїв);
7) для вантажних автомобілів з повною масою до 3,5 тонн включно: індивідуальну контрольну книжку водія або копію графіка змінності водіїв, або картку водія, або інформацію з діючого та повіреного тахографа (заповнені реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти у кількості, встановленій ЄУТР), або у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом - роздруковану на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водія;
8) санітарна книжка водія (експедитора), зайнятого перевезенням харчових продуктів, із результатами медичного огляду;
9) у разі перевезення небезпечних вантажів: свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів; свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі; письмова інструкція на випадок аварії або надзвичайної ситуації відповідно до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів, до якої Україна приєднана відповідно до Закону України від 02 березня 2000 року №1511-III «Про приєднання України до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)».
Статтею 18 Закону №2344-III визначено, що з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.
Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.
Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.
Відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, статті 18 Закону №2344-ІІІ та з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв колісних транспортних засобів Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 за №811/18106 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі – Положення №340).
Згідно з пунктом 1.3 розділу I Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).
Відповідно до пунктів 6.1, 6.3 розділу VI Положення №340, автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.
Водій, що керує ТЗ, на автобусних маршрутах протяжністю до 50 км включно, вантажними автомобілями з повною масою до 3,5 тонн включно, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв, або використовувати діючий та повірений тахограф.
У разі тимчасової непрацездатності водія чи перебування його у відпустці, а також якщо водій не здійснював перевезення пасажирів чи/та вантажів, Перевізник може заповнювати бланк підтвердження діяльності (додаток 4). Водії зберігають бланк підтвердження діяльності протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення (пункт 6.4 розділу VI Положення №340).
Згідно з пунктом 7.1 розділу VII Положення №340, органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.
Порядок використання тахографів встановлено Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 №385 (далі – Інструкція №385 в редакції Наказу Міністерства розвитку громад та територій №532 від 21.03.2025). 
У цій Інструкції терміни вживаються у такому значенні, зокрема:
аналоговий контрольний пристрій (тахограф) – тахограф, в якому використовується тахокарта;
картка – смарт-картка цифрового контрольного пристрою (тахографа) із вбудованою мікросхемою, призначеною для використання в цифровому контрольному пристрої, яка дозволяє ідентифікувати власника картки та дає можливість передавати і зберігати дані;
контрольний пристрій (тахограф) – обладнання, призначене для встановлення на транспортних засобах для відображення, реєстрації, друку, зберігання та виведення в автоматичному або напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів (у тому числі їхню швидкість) та про певні періоди роботи та відпочинку їхніх водіїв;
смарт-тахограф – цифровий тахограф, який забезпечує реєстрацію місцезнаходження транспортного засобу в певних точках протягом щоденного періоду роботи водія, дистанційне виявлення можливих маніпуляцій або неправомірного використання тахографа та інтерфейс для взаємодії з інтелектуальними транспортними системами;
тахокарта – бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.
Відповідно до пункту 3 розділу ІІІ Інструкції №385, водій транспортного засобу, обладнаного тахографом:
забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа;
своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання;
використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа, у тому числі смарт-тахографа – особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом;
має при собі: заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом або смарт-тахографом;
у разі несправності або пошкодження тахографа інформує про це відповідну посадову особу автомобільного перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв);
у разі несправності або пошкодження тахографа, автомобільний перевізник повинен його відремонтувати в ПСТ до відправлення такого транспортного засобу в рейс.
Згідно з пунктом 7 розділу ІІІ Інструкції №385, автомобільні перевізники:
забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа;
зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку – протягом одного року з дати закінчення строку їх дії;
аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.
А відповідно до пункту 8 розділу ІІІ Інструкції №385, автомобільні перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів та здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку:
правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу – аналоговий або цифровий (у тому числі смарт-тахограф));
наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку;
дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа;
дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом;
наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа (у тому числі смарт-тахографа);
строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.
Відповідно до обставин даної справи, Актом перевірки №051962 від 05.11.2025 встановлено, що внутрішні вантажні перевезення виконувались без щоденного реєстраційного листка режимів праці та відпочинку (тахокарти) водія ОСОБА_1 з 10 год 10 хв 05.11.2025 до моменту перевірки за відсутності бланка підтвердження діяльності водія. 
Абзацом 3 частини першої статті 60 Закону №2344-ІІІ передбачено, за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи, а саме, за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, – штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Таким чином, до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення вантажів саме за відсутності визначених ст. 48 Закону №2344-ІІІ документів на момент проведення перевірки.
Натомість, судом встановлено, що під час перевірки 05.11.2025 водій надавав бланк підтвердження діяльності та тахокарту (тахошайбу).
Суд наголошує, що оцінка повноти або змісту інформації у роздруківці тахографа не є тотожною встановленню факту відсутності документа. Закон №2344-III не передбачає застосування адміністративно-господарського штрафу за абз. 3 ч. 1 ст. 60 цього Закону у випадку, коли документ наявний, але контролюючий орган вважає його зміст недостатнім.
Так, відповідно до наданого бланку підтвердження діяльності, з 08.10.2025 з 24 год по 05.11.2025 10 год 10 хв, водій ОСОБА_3 не здійснював перевезення вантажів. Згідно з наданою тахокартою за 05.11.2025 відсутня інформація про час роботи та відпочинку водія з 10 год 10 хв до 11 год 15 хв (час проведення перевірки).
В свою чергу, матеріалами справи підтверджується, що інспектор отримав тахокарту та оглянув її, власноруч зазначив на тахокарті номер акта та поставив підпис, що підтверджує факт її пред`явлення, а також вніс дані з бланка підтвердження діяльності до Акта перевірки, що підтверджує його наявність на час проведення перевірки.
Позивач стверджує, що водій одразу пояснив інспектору, що розбіжність у часі зумовлена технічною похибкою тахографа, а не порушенням вимог законодавства (під час ремонтних робіт від`єднувався акумулятор, внаслідок чого тахограф показував невірний час на тахокарті, хоча водій виставив годинник на тахографі і був впевнений, що все працює правильно).
Суд звертає увагу, що водій ОСОБА_3 з Актом ознайомлений під підпис та дійсно в поясненнях зазначив, що працював згідно роботи тахографа та часу встановлення тахокарти з 10 год 10 хв 05.11.2025.
Актом виконаних робіт від 05.11.2025 підтверджується, що 05.11.2025 після складання Акта, водій звернувся до авторизованого сервісного центру та провів діагностику тахографа (синхронізацію часу).
Крім цього, позивач подав письмові заперечення на Акт перевірки №051962 у яких вказував, що оригінальний носій інформації (тахокарта) перебував у водія. Під час перевірки виявлено лише те, що тахограф не був синхронізований за часом, що призвело до неточності в часі. Жодного впливу на наявність документів це не має. Акт містить недостовірні відомості про «відсутність документів», тому кваліфікація за ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» є незаконною, оскільки відсутність не встановлена, а технічна похибка тахографа не утворює складу правопорушення. Просив скасувати Акт перевірки та не застосовувати санкції, передбачені ст. 60 Законом України «Про автомобільний транспорт».
02.12.2025 під час першого засідання комісії Укртрансбезпеки позивач повторно пояснював технічний характер похибки тахографа та факт пред`явлення документів, що відповідачем не заперечується. 
Тобто, ПП «РОДИНА КМГ» належним чином до прийняття оскаржуваної постанови повідомило про наявність технічної похибки щодо синхронізації тахоргафа за часом та її усунення.
Вказане виключає необхідність наявності бланка підтвердження діяльності водія, фактично за годину до проведення перевірки.
Таким чином, посадові особи, які розглядали питання про притягнення позивача до відповідальності, повинні були звернути уваги на вказані позивачем у запереченнях обставини щодо некоректного відображення часу тахографом та врахувати їх під час прийняття постанови.
Пунктом 19 Порядку №1567 визначено, що за результатами розгляду справи про порушення керівник територіального органу Укртрансбезпеки або його заступник:
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за які передбачена частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», виносить постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу за формою згідно з додатком 5;
за наявності порушень вимог законодавства про автомобільний транспорт (відповідальність за які не передбачена частиною першою статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт») виносить припис щодо усунення порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт (далі - припис) за формою згідно з додатком 6;
за відсутності належного підтвердження порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт виносить постанову про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом за формою згідно з додатком 7.
Відповідно до пункту 20 Порядку №1567, постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанова про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт та припис виносяться у паперовій або електронній формі (за наявності технічної можливості). Постанова чи припис, складені в електронній формі, роздруковуються, зокрема у вигляді стрічки, за допомогою спеціальних технічних пристроїв із зазначенням відомостей, передбачених формами постанови та припису.
Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, постанови про закриття справи про порушення вимог законодавства про автомобільний транспорт не пізніше ніж протягом трьох робочих днів після її винесення вручається автомобільному перевізнику або уповноваженій ним особі під підпис або надсилається засобами поштового зв`язку (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) чи на адресу електронної пошти (за наявності).
Суд звертає увагу, що вихідні дані орган контролю отримує на місці перевірки, тоді як постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу виноситься за результатами розгляду справи в територіальному органі Укртрансбезпеки і саме під час її розгляду і має бути встановлений склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», в тому числі з урахуванням пояснень (заперечень на Акт перевірки), наданих під час безпосереднього розгляду питання про притягнення до адміністративної відповідальності.
За встановлених обставин справи, слідує, що під час розгляду справи 09.12.2025 Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області не забезпечив належного з`ясування обставин справи та протиправно притягнув позивача до відповідальності за порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених ст. 48 цього Закону.
У сукупності вищенаведеного, аналізуючи наведені вище положення законодавства у зіставленні з обставинами цієї справи, суд дійшов висновку, що у ПП «РОДИНА КГМ» відсутні порушення законодавства про автомобільний транспорт за Актом перевірки №051962 від 05.11.2025, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Постанова №073124 від 09.12.2025 про застосування до позивача штрафу не відповідає критеріям обґрунтованості, безсторонності, добросовісності та розсудливості, а тому є протиправною та підлягає скасуванню.
Таким чином, суд вважає, що в даному випадку належним та ефективним способом відновлення порушеного права позивача є визнання протиправною та скасування постанови №073124 від 09.12.2025 про застосування до ПП «РОДИНА КМГ» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірність виявлених порушень.
За наведеного, позовні підлягають до задоволення повністю.
Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, суд присуджує на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 грн. 
Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Приватного підприємства «РОДИНА КМГ» до Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови – задовольнити повністю. 
Визнати протиправною та скасувати постанову №073124 від 09.12.2025 про застосування до Приватного підприємства «РОДИНА КМГ» адміністративно-господарського штрафу в розмірі 17000,00 грн.
Стягнути на користь Приватного підприємства «РОДИНА КМГ» за рахунок бюджетних асигнувань Відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті судовий збір у сумі 3028,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду. 
Повний текст рішення складений 16 березня 2026 року 
Учасники справи:
Позивач - Приватне підприємство «РОДИНА КМГ» (пров. Річковий, 12, м. Костопіль, Рівненський р-н, Рівненська обл., 35000, ЄДРПОУ/РНОКПП 30715684) 
Відповідач - Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області Державної служби України з безпеки на транспорті (вул. Відінська, буд. 8, м. Рівне, Рівненська обл., 33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 39816845) 

Суддя       Н.В. Друзенко