ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/2570/25  Номер провадження 33/814/72/26	Головуючий у 1-й інстанції Малтиз А. В.  Доповідач ап. інст. Корсун О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2026 року 	м. Полтава	

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Корсун О.М., за участю: секретаря судового засідання Пархоменко Ю.І., представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Костуренка Є.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Костуренка Є.М., на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 11 квітня 2025 року,
ВСТАНОВИВ:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 605 гривень 60 копійок судового збору.
За постановою місцевого суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він як особа, яка керувала транспортним засобом, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
19 лютого 2025 року приблизно о 20 годині 10 хвилин по вул. Залізничній, буд.1 у м. Кременчук ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням газоаналізатора «Drager 1710 ARND – 0019», результати якого склали 0,87 проміле алкоголю в крові, з результатами був не згоден і в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння в закладі охорони здоров`я.
В апеляційній скарзі адвокат Костуренко Є.М. просить скасувати постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 11 квітня 2025 року та закрити провадженні у справі щодо ОСОБА_1 на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: застосування приладу «Drager Alcotest 7510» при огляді ОСОБА_1 на стан сп`яніння відбулося всупереч інструкції з використання даного технічного засобу, оскільки поліцейська, готуючи цей прилад до тестування, в іншій руці тримала мобільний телефон та останнє калібрування названого технічного засобу було проведене майже за 9 місяців перед фіксацією правопорушення, що призвело до неправильних показників приладу при тестуванні ОСОБА_1 ; огляд здійснено інспектором на прізвище ОСОБА_2 , але, чи має ця особа спеціальне звання невідомо; лейтенант ОСОБА_3 всіляко відмовляла ОСОБА_1 від проходження огляду в медичному закладі та ввела його в оману; в тексті протоколу про адміністративне правопорушення, де містяться дані про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, наявні виправлення друкованого тексту кульковою ручкою, що вказує на недопустимість протоколу; ОСОБА_1 не мав ознак алкогольного сп`яніння, а тому в поліцейського не було підстав для проведення огляду ОСОБА_1 ; рапорт інспектора поліції є неналежним доказом, оскільки поліцейський є зацікавленою особою; відеозаписи теж є неналежним і недопустимим доказом, а здійснення відеофіксації – незаконним, оскільки в протоколі відсутнє посилання на технічний засіб, що здійснював відеозйомку, відеозаписи на оптичному диску не містять цифрового підпису; матеріали справи містять направлення на огляд водія, яке виписане в неіснуючий заклад.
Суд апеляційної інстанції заслухав думку адвоката на підтримку апеляційної скарги, допитав поліцейську, якою складався протокол про адміністративне правопорушення, вивчив матеріали справи, проаналізував доводи апеляційної скарги та дійшов висновку про таке.
Статтею 294 КУпАП регламентовано, що судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно зі ст.245 КУпАП завданням судді при розгляді справ про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП - відмови ним як особою, яка керувала транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними в матеріалах справи належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми та взаємозв`язаними доказами, і є обґрунтованим.
Так, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №251571 19 лютого 2025 року о 20 годині 10 хвилин по вул. Залізничній, 1 у м. Кременчук водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням газоаналізатора «Drager Alcotest 1710 ARND – 0019», з результатами якого був не згоден, і в порушення вимог п.2.5 ПДР України відмовився від проходження названого огляду в закладі охорони здоров`я.
Наведені вище обставини об`єктивно підтверджуються даними відеозаписів, записаних на технічному носієві інформації, з яких установлено, що 19 лютого 2025 року о 20 годині 10 хвилин по вул. Залізничній, буд.1 у м. Кременчук Полтавської обл. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21063», н.з. НОМЕР_1 , й був зупинений поліцією. На місці зупинки поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознаками такого стану, повідомлено йому, зокрема, про виявлений у нього запах алкоголю з порожнини рота. На вимогу поліцейського ОСОБА_1 як водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 0, 87 проміле алкоголю в крові. З такими резульатами ОСОБА_1 не погодився, у зв`язку з чим, поліцейським неодноразово було висунуто ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду в медичному закладі, на які ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в закладі охорони здоров`я, чітко й ктегорично вказавши про це поліції. Водночас поліцейським було роз`яснено ОСОБА_1 його права, передбачені ст.63 Конституції України, ст.268 КУпАП (а.с.11).
Поліцейська Мацак А.А. в суді апеляційної інстанції підтвердила те, що водія ОСОБА_1 було зупинено за порушення ним правил обгону, в подальшому виявлено в нього ознаки алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 на місці зупинки пройшов огляд із застосуванням газоаналізатора, результати якого склали 0, 87 проміле алкоголю в крові. З цими результатами ОСОБА_1 не погодився, але далі відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі. Наведені вище обставини стали підставою для складання щодо нього протоколу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП.
Відповідно до роздруківки технічного засобу «Drager Alcotest 7510» й акту огляду з використанням цього приладу встановлено те, що результати огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням поліцейським спеціального технічного засобу склали 0, 87 проміле алкоголю в крові (а.с.4-6).
В акті огляду ОСОБА_1 висловив незгоду з результатами його огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням поліцією спеціального технічного засобу, але, як зазначено вище, відповідно до відеофіксації затим на вимоги поліції ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
При цьому, ОСОБА_1 , який згідно з даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП має посвідчення водія від 2008 року (а.с.10), безумовно розумів наявність у нього передбаченого законодавстом обов`язку пройти на вимогу поліцейського відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння і наслідки відмови від проходження згаданого огляду відповідно до встановленого порядку, а саме те, що особи, які вчиняють вказане порушення, несуть відповідальність згідно із законодавством.
У силу приписів ч.1 ст.130, ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР України проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку на вимогу поліцейського, який установив наявність підстав для висновку про перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, є безумовним обов`язком водія.
Перевіркою матеріалів провадження, в тому числі даних відеозаписів установлено те, що категорична й неодноразова відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі на багаторазові вимоги поліцейської була сформована саме внаслідок його вільного волевиявлення. Тих обставин та дій поліції, які би, як наслідок, ставили під сумнів дійсність такої позиції ОСОБА_1 , не встановлено.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП настає, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Згідно з п.2.5 ПДР України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я.
За змістом п.6 розділу Х Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України №1395 від 07 листопада 2015 року, в разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський із застосуванням технічних засобів відеозапису (а в разі неможливості застосування таких засобів у присутності двох свідків) складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.
Як убачається з викладених вище доказів, ОСОБА_1 керував транспортним засобом і був зупинений поліцією. Поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння і на вимогу поліцейського ОСОБА_1 як водій пройшов огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки з використанням поліцією спеціального технічного засобу, результати якого склали 0, 87 проміле алкоголю в крові. З такими результатами ОСОБА_1 не погодився, у зв`язку з чим, згідно з положеннями ч.3 ст.266 КУпАП його огляд на стан алкогольного сп`яніння повинен був здійснюватися в двох інстанціях і процедура такого огляду відповідно до встановленого порядку мала включати в себе: 1) огляд із використанням спеціального технічного засобу, який здійснюється поліцейським; 2) подальший огляд у медичному закладі. За таких обставин, у поліцейського після незгоди ОСОБА_1 з результатами огляду, проведеного поліцейським із використанням спеціального технічного засобу, виник обов`язок висування ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду в закладі охорони здоров`я і передбачалося доставлення ОСОБА_1 до медичного закладу для огляду. Поліцейським неодноразово було висунуто ОСОБА_1 вимоги щодо проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, на які ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан названого сп`яніння в закладі охорони здоров`я, що є порушенням вимог п.2.5 ПДР України. У результаті вказаної вище відмови ОСОБА_1 його огляд на стан алкогольного сп`яніння відповідно до встановленого порядку проведений і завершений не був.
Таким чином, дії водія ОСОБА_1 у повному обсязі охоплюються диспозицією ч.1 ст.130 КУпАП, так як він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Отже, наведені вище докази підтверджують зміст один одного й безперечно доводять винуватість ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та об`єктивних обставин не довіряти їм немає. Підстав для висновку про недопустимість, недостовірність чи неналежність цих доказів перевіркою матеріалів справи не встановлено.
Усупереч доводам апелянта, зі змісту відеофіксації вбачається, що під час продування ОСОБА_1 трубки алкотестера та формування його результатів мобільний телефон не знаходився в безпосередній близькості зі спеціальним технічним засобом, у тому числі не перебував у руці поліцейської, яка проводила огляд.
Неспроможними є і доводи представника про порушення строку калібрування спеціального технічного засобу.
Пунктом 1 ст.17 Закону України «Про метрологію, метрологічну діяльність» визначено, що законодавчо врегульовані засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці та повірці після ремонту.
Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» встановлено Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року №1747 та він становить 1 рік.
За змістом повідомлення заступника генерального директора ДП "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів" законом не встановлено вимог до законодавчого регулювання засобів вимірювальної техніки, що вже перебувають у експлуатації, пов`язаних з наявністю чинних сертифікатів відповідності засобів вимірювальної техніки затвердженому типу, які видавалися Міністерством економічного розвитку і торгівлі України до 01 січня 2016 року. Таким чином, газоаналізатори виробництва компанії «Drager Safety AG & Co. KGaA, Німеччина», що вже перебувають в експлуатації, можуть експлуатуватись і надалі за умови своєчасного проведення їх періодичної повірки та повірки після ремонту. Міжповірочний інтервал для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки «Вимірювачі вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається» складає 1 рік.
З роздруківки технічного приладу «Drager Alcotest 7510», за допомогою якого проводився огляд ОСОБА_1 , убачається, що його остання повірка (калібрування) здійснена 02 липня 2024 року, а тому на момент проведення огляду (19 лютого 2025 року) названий алкотестер був використаний у межах міжповірочного інтервалу для категорії законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що становить 1 рік, а не 6 місяців, про що помилково йдеться в апеляційній скарзі.
Пунктом 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України №1452/735 від 09 листопада 2015 року, визначено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Саме ці дискреційні повноваження поліцейського дають йому право самостійно визначати наявність чи відсутність підстав для проведення огляду водія на стан сп`яніння.
Як убачається з матеріалів провадження, поліцією було встановлено наявність підстав уважати, що ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння з ознаками такого стану у вигляді: запаху алкоголю з порожнини рота, вираженого тремтіння пальців рук, які зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення, направленні на медичний огляд. За результатами застосування технічного приладу встановлено 0, 87 проміле алкоголю в крові ОСОБА_1 .
Отже, з урахуванням наведених вище обставин і вимог закону, суд апеляційної інстанції не вбачає порушень у ході висування поліцією ОСОБА_1 вимог щодо проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння чи безпідставності таких вимог.
Доводи апелянта про те, що в протоколі відсутнє посилання на технічний засіб, що здійснював відеозйомку, є неспроможними, оскільки в протоколі зазначено відомості про технічні засоби відеозапису (п.10 протоколу).
Що стосується здійсненого в протоколі наведення ручкою двох букв при зазначенні по-батькові особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, в розділі анкетних даних, то вказана обставина сама по собі не є тим істотним порушенням вимог процесуального закону, яке би вказувало на недопустимість чи неналежність протоколу про адміністративне правопорушення як доказу чи ставило би під сумнів його зміст.
Оскільки ОСОБА_1 відразу відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, то доводи апелянта, пов`язані з правильністю зазначення назви закладу охорони здоров`я в направленні, не впливають на законність та обгрунтованість притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
Усупереч доводам апелянта, матеріальний носій - це лише спосіб збереження інформації, який має значення тільки, коли електронний документ виступає речовим доказом. Головною особливістю електронного документа є відсутність жорсткої прив`язки до конкретного носія. Один і той же електронний документ (відеозапис) може існувати на різних носіях.
Долучений технічний носій інформації з відеозаписами був виготовлений поліцією у зв`язку із необхідністю запису інформації, що має значення у провадженні про адміністративне правопорушення та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається в електронному вигляді, у вигляді файлів. Зі змісту відеофіксації вбачається, що її поліцією було здійснено з використанням службових пристроїв – нагрудних камер, реєстратора в службовому автомобілі, в ході реалізації своїх службових повноважень, передбачених Законом України «Про Національну поліцію». Відеофайли містять ідентифікуючі ознаки відеофіксації, виготовлені, записані та долучені до справи поліцією, а також відомості про технічні засоби відеофіксації зазначено в протоколі, у зв`язку з чим походження вказаних відеофайлів не викликає сумніву.
При цьому, оскільки факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом та його відмова від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння підтверджуються в повному обсязі даними відеозаписів, які є засобами об`єктивного контролю, то посилання суду першої інстанції в оскаржуваній постанові на зміст рапорту поліцейського не впливає на правильність установлення винуватості ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП. Тобто аргументи апеляційної скарги, які стосуються зазначеного вище рапорту не вливають на правильність оскаржуваної постанови і не здатні вплинути на результат судового розгляду, у зв`язку з чим означені аргументи підлягають відхиленню та, як наслідок, не є підставою для скасування постанови місцевого суду.
Таким чином, доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваної постанови й закриття провадження щодо  ОСОБА_1  на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, не знайшли свого підтвердження.
Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є водієм із посвідченням водія серії НОМЕР_2 , що підтверджується даними довідки ВАП БПП у м. Кременчук УПП у Полтавській області ДПП (а.с.10).
Тому, з урахуванням положень ст.23, 33 КУпАП, суд першої інстанції правильно наклав на  ОСОБА_1  за ч.1 ст.130 КУпАП стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідно до санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Отже, апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу представника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Костуренка Є.М., залишити без задоволення, а постанову Автозаводського районного суду м. Кременчук від 11 квітня 2025 року щодо ОСОБА_1 – без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського
апеляційного суду    О.М. Корсун