Справа № 953/13906/21
н/п 2/953/28/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі: 
судді Єфіменко Н.В., 
за участі секретаря Лущан В.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, 

встановив:

20 липня 2021 року ОСОБА_1 (далі: позивач) звернувся до ТОВ «СК «Інтер-Поліс» (далі: відповідач-1), ОСОБА_2 (далі: відповідач-2) з позовом про стягнення з відповідача-1 недоплаченого страхового відшкодування в сумі 35 160, 39 грн., стягнення з відповідача-2 майнової шкоди в сумі 67 101 грн. 
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на отримання внаслідок ДТП, що сталась 26.06.2020 з вини відповідача-2, цивільна відповідальність якого застрахована відповідем-1, матеріальних збитків у сумі 166 101 грн. та їх часткове відшкодування відповідачем-1. 
Відповідач-1 проти задоволення позову заперечував за виплати позивачу страхового відшкодування у сумі 63 839,51 грн., відповідно розрахунку вартості матеріального збитку здійсненого ТОВ «СК «Інтер-Поліс» від 26.06.2020, посилання позивача на висновок оцінювача ОСОБА_3 № 409/10-20 від 05.10.2020 проведений з чисельними порушеннями Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. 
До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Представник позивача розгляд справи просив здійснювати за його відсутності. Представник відповідача-1 та відповідач-2 причину неявки не сповістили.
Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Підстави, передбачені ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, судом не встановлені.
Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За таких обставин, беручи до уваги належне повідомлення учасників справи, суд вважає провести розгляд справи за їх відсутності. 
Одночасно суд зазначає, що розгляд справи за відсутності сторін та учасників справи, щодо яких наявні відомості повідомлення про явку в суд не є порушенням ст.129 Конституції України та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про доступ до правосуддя.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини:
21.07.2020 постановою Київського районного суду м. Харкова відповідач-2 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 
Як вбачається з вищезазначеної постанови, 26.06.2024 о 13:30 по вул. Героїв Праці, буд. 7 у м. Харкові відповідач-2, керуючи транспортним засобом «Daewoo Lanos», р.н. НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху та безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «Toyota RAV4», р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що зупинився попереду. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. 
Транспортний засіб відповідача-2 застрахований у відповідача-1, про що свідчить Поліс №АО1399157.
08.10.2020 позивач звернувся до відповідача-1 із заявами про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 26.06.2020 о 13:30 по АДРЕСА_1 з вини відповідача-2, виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. До заяв долучив копію паспорту, РНОКПП, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, копію постанови Київського районного суду м. Харкова від 21.07.2020, висновок оцінювача ОСОБА_3 №409/10-20 від 05.10.2020, проведений за своїм замовленням. 
Як вбачається з висновку №409/10-20 від 05.10.2020, здійсненного на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту складає 166 143, 95 грн., вартість матеріального збитку - 124 586,21 грн.
23.03.2021 відповідач-1 здійснив позивачу страхове відшкодування в сумі 63 839, 51 грн., що підтверджується випискою по рахунку за період з 23.03.2021 по 23.03.2021. 
29.03.2021 позивач звернувся до відповідача-1 із заявою про здійснення доплати страхового відшкодування у розмірі визначеного податку на додану вартість та надав документи про оплату ремонту, проведеного ФОП ОСОБА_4 . 
Як вбачається зі звіту про визнання вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу проведеного ТОВ «Експерто-асистуюча компанія «Фаворіт» 26.06.2020 на підставі договору з ПрАТ «СК «Інтер-Поліс», вартість відновлювального ремонту складає 93 936,06 грн., вартість матеріального збитку – 72 986, 54 грн. з урахуванням ПДВ.
Позивач відремонтував автомобіль у ФоП ОСОБА_4 , вартість ремонту рахунком-замовленням №СЗк-001991 від 02.11.2020 становила 166 101 грн. (а.с.38-42). 
Встановивши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує:
Щодо позовних вимог до відповідача-1. 
У відповідності з ч.4, ч.6 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до змісту ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Відповідно до ст.79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно зі ст.89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.
Згідно з п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.
Відповідно до ч.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Пунктами 34.1 - 34.3 ст.34 Закону передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Так, згідно з п.36.2 Закону страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. 
Судом встановлено, 08.10.2020 позивач звернувся до відповідача-1 із заявами про здійснення відшкодування оціненої шкоди заподіяної у результаті ДТП, що сталася 26.06.2020 о 13:30 по АДРЕСА_1 з вини відповідача-2, виплати страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. 
23.03.2021 відповідач-1 здійснив позивачу страхове відшкодування в сумі 63 839,51 грн., що підтверджується випискою по рахунку за період з 23.03.2021 по 23.03.2021. 
Не погодившись із розміром отриманого страхового відшкодування позивач звернувся до оцінювача ФОП ОСОБА_3 для визначення розміру матеріального збитку.
Як вбачається з висновку №409/10-20 від 05.10.2020, здійсненного ОСОБА_3 на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту складає 166 143,95 грн., вартість матеріального збитку - 124 586,21 грн.
Відповідач-1 не погоджуючись з вищевказаним висновком №409/10-20 від 05.10.2020 посилався на ряд порушень, допущений оцінювачем ОСОБА_3 під час складення вказаного висновку. 
У відповідності до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Не погодившись з сумою сплаченого відповідачем-1 страхового відшкодування та звертаючись до суду з даним позовом, позивач клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи не заявляв, а відтак, неправильності визначення відповідачем -1 розміру страхового відшкодування та невідповідності отриманого ним відшкодування реальному розміру спричинених ДТП збитків, не довів. 
Щодо позовних вимог до відповідача-2. 
Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, яка підлягала визначенню. 
За наявності у відповідача-2 на час ДТП діючого страхового полісу № АО 1399159, яким застрахована його цивільно-правова відповідальність, виплати відповідачем-1 страхового відшкодування позивачу у розмірі 63 839,51 грн., при максимальній можливій виплаті визначеній полісом - 100 000 грн., не доведення позивачем завдання йому майнової шкоди, що перевищує 100 000 грн., підстави для стягнення з відповідача-2 майнової шкоди у сумі 67 101 грн. - відсутні. 
Згідно вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.
Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 141, 264, 265 ЦПК України суд,

ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інтер-Поліс», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, - відмовити. 
Рішення може бути оскаржено у встановленому порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його підписання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_2 . 
Відповідач-1: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Інтер-Поліс», ЄДРПОУ 19350062, м. Київ, вул. Володимирська, буд.69. 
Відповідач-2: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_3 . 
Повний текст рішення складений 02.03.2026. 

Суддя Н.В. Єфіменко