Справа № 184/2078/25 
Номер провадження 1-кп/184/72/26 
ВИРОК 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року	м. Покров	

Покровський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Покровського міського суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12025041360000140 від 03.04.2025 року відносно обвинуваченого: 
¦ ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Орджонікідзе (Покров), Дніпропетровської області, громадянин України, має середню спеціальну освіту, одружений, має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , 2022 року народження, не працюючого, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, 
за участю: прокурора – ОСОБА_5 , обвинуваченого – ОСОБА_3 , - 

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України було оголошено про проведення загальної мобілізації, строк проведення якої продовжено з 8 лютого 2025 року на 90 діб згідно Указу Президента України № 27/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" №4221-IX від 15.01.2025.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи військовозобов`язаним, у встановленому законом порядку 31.03.2025 пройшов військово-лікарську комісію, на предмет визначення ступеня придатності до військової служби. Згідно довідки військово-лікарської комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1/61/364 від 31.03.2025 за результатами проходження військово-лікарської комісії ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби.
31.03.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками вказаного відділу ОСОБА_3 був повідомлений про призов на військову службу під час загальної мобілізації, про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації та запропоновано отримати повістку № К209/232, про необхідність прибуття 31.03.2025 на 13 годину 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , для відправки до військової частини № НОМЕР_1 з метою подальшого проходження військової служби за мобілізацією.
Зміст зазначеної повістки працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 оголошено в голос.
В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний намір на ухилення від військової служби за мобілізацією. Реалізуючи свій злочинний намір, 31.03.2025 він, будучи військовозобов`язаним і визнаним придатним до військової служби, без поважних причин, не маючи права на відстрочку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, відкрито, в присутності працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 відмовився від отримання повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 , на 31.03.2025 о 13 годині 00 хвилин для відправки для проходження військової служби. Про це, співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_3 складено акт щодо відмови від отриманні повістки від 31.03.2025.
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір направлений на ухилення від призову на військову службу під час загальної мобілізації ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи навмисно, без поважних причин, будучи повідомленим про дату та час мобілізації, 31.03.2025 о 13 години 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 не з`явився для відправки для проходження військової служби до військової частини № НОМЕР_1 . Вказаними діями, ОСОБА_3 ухилився від виконання свого конституційного обов`язку та призову на військову службу за мобілізацією, тим самим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, положення Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та вимоги Указів Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 року, № 27/2025 від 14.01.2025 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку проведення загальної мобілізації" № 4221-IX від 15.01.2025.
Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. 
В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердив обставини вчиненого та пояснив, що він дійсно будучи придатним для військової служби не з`явився до  ІНФОРМАЦІЯ_3 розташованого за адресою: АДРЕСА_2 на відправку для проходження військової служби у складі команди НОМЕР_1 . У скоєному розкаявся та просить суворо не карати.
Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються. 
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 поза розумним сумнівом» в ухилення від призову на військову службу під час мобілізації доведена повністю. 
Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. 
Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття. 
Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено. 
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченого не надходило, а також обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст.336 КК України із застосуванням ст.ст. 75,76 КК України, звільнивши обвинуваченого від реального відбування призначеного покарання з іспитовим строком, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів.
Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». А у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) суд встановив, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити «особистий і надмірний тягар для особи».
Підстав для застосування ст.. 69 КК України суд не вбачає.
Речові докази відсутні.
Процесуальні витрати відсутні.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, - 

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ст.336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 2 річного іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення. 
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.
Процесуальні витрати відсутні. 
Речові докази відсутні.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.
За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Покровського  міського суду 	ОСОБА_1