Справа № 727/2431/25
Провадження № 2/727/731/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді - Слободян Г.М.
за участі секретаря судового засідання – Мадей Е.А.
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження, у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (код ЄДРОУ: 14282829; адреса місця знаходження: м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4 ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову. Позивач АТ «Перший Український Міжнародний Банк» через систему "Електронний суд" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами. 
На виклад обставин в позові, вказує на те, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 було укладено кредитні договори: 20.02.2019 р. – кредитний договір №2001252027501, за яким позичальнику ОСОБА_1 видано кредит у сумі 39 800 грн.; 22.10.2019 р. – кредитний договір №1001429407301, за яким позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 127 210,13 грн. 
Посилається на те, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, у зв`язку з чим заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: по кредитному договору від 20.02.2019 № 2001252027501 – 64 845.62 (шістдесят чотири тисячі вісімсот сорок п`ять гривень 62 копійки) грн., з яких: 39 501.41 грн. – заборгованість за кредитом; 25 344.21 грн. – заборгованість процентами; 0 грн. – заборгованість за комісією; по кредитному договору від 22.10.2019 № 1001429407301- 45448.41 (сорок п`ять тисяч чотириста сорок вісім гривень 41 копійка) грн., з яких: 26 420.83 грн. – заборгованість за кредитом; 9.87 грн. – заборгованість процентами; 19 017.71 грн. – заборгованість за комісією. Вказує на те, що загальна сума заборгованості по вищевказаним кредитним договорам станом на 01.12.2024 склала 110 294,03 (сто десять тисяч двісті дев`яносто чотири грн. 3 коп.) гривень. Позивач зазначає, що направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.
Просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 110 294,03 грн., а також витрати витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,4 грн.
Рух по справі та позиція сторін.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10.03.2025 року справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 27.03.2025 року закрито підготовче провадження по справі.
27.01.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Максименко Р.Д., скерував до суду письмові пояснення по справі. Вказує на те, що відповідач ОСОБА_1 пред?явлений до нього позов визнає частково. Пояснив, що відповідач не заперечує, що 20.02.2019 року і 22.10.2018 року укладав з позивачем зазначені в позовній заяві кредитні договори, у зв`язку з сімейними обставинами, а саме тяжка хвороба хворого на онкологію батька, що не дозволили йому в передбачені умовами договорів строки виконати взяті на себе зобов?язання. Зазначає, що позивач повідомив відповідача про заборгованість за кредитними договорами тільки 01.12.2024 року. Вказує на те, що відповідач в повному обсязі визнає заявлені до нього позовні вимоги щодо неповернення тіла кредиту по двом кредитним договорам на загальну суму 65 922, 24 грн., а також суму заборгованості за процентами по двом кредитним договорам на суму 25 354,08 грн., на загальну суму 91 276, 32 грн. Разом з цим, відповідач не визнає заборгованість за комісію на суму 19017, 71 грн. за кредитним договором від 22.10.2019 року N?1001429407301.
04.03.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 , адвокат Максименко Р.Д., направив до суду уточнені письмові пояснення по справі. Посилається на те, що з розрахунків заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що станом на момент пред?явлення позову відповідачем за кредитним договором №1001429407301 від 22.10.2019 року сплачено: тіло кредиту у сумі 100 789, 30 грн., проценти — 12,68 грн., комісію — 72 268,02 грн. При цьому, за кредитним договором №2001252027501 від 20.02.2019 року, станом на момент звернення до суду відповідачем сплачено тіло кредиту у сумі 298,59 грн., проценти — 35 730,81 грн. Відтак, вказує на те, що загальна сума позовних вимог за двома кредитними договорами становить 110 294,03 грн. Відповідач не визнає заявлених позивачем вимог, посилаючись на наступне.
Щодо заборговності за кредитним договором №1001429407301 від 22.10.2019 р., вказує на те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що комісія нараховується щомісячно у розмірі 3 803,58 грн. та врахована банком як складова невиконаного грошового зобов`язання за договором, однак вважає, що зазначена комісія нарахована позивачем без належних правових підстав. Відповідач вважає, що умови договору в частині обов?язку сплачувати комісію є нікчемними, а нарахована позивачем заборгованість за комісією у сумі 19 017,71 грн стягненню не підлягає. Разом з цим, вказує на те, що відповідачем у період з 22.11.2019 року по 22.05.2021 року сплачено на користь позивача як комісію за договором №1001429407301 від 22.10.2019 року 72 268,02 грн., які були нараховані на підставі нікчемної умови договору, а тому зазначена сума підлягає зарахуванню в рахунок погашення інших складових заборгованості. Посилається на те, що з урахуванням сплаченої суми комісії у розмірі 72 268,02 грн, розмір переплати становить 45 837,32 грн., а тому за вказаним договором заборгованість відсутня та наявні переплата у розмірі 45 837,32 грн. Вказує на те, що щодо кредитного договору N? 2001252027501 від 20.02.2019 року, за умовами договору йому було надано кредит у розмірі 39 800 грн. строком на 12 місяців із процентною ставкою 47,88 % річних. Разом з цим, з розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки за користування кредитними коштами нараховано позивачем за період з 01.04.2019 року по 30.08.2022 року, тобто за 3 роки та 5 місяців, хоча строк кредитування становить 12 місяців, а саме строк кредитування відповідно до умов договору тривав з 20.02.2019 року по 20.02.2020 року. Зазначає, що за період з 01.04.2019 року по 30.06.2021 року відповідачем фактично сплачено проценти у сумі 35 730,81 грн., тобто сума сплачених процентів перевищує розмір процентів, які могли бути нараховані в межах строку кредитування, на 16 674,57 грн., що є переплатою та підлягає зарахуванню в рахунок погашення основного боргу. Посилається на те, що з урахуванням наявності переплати за процентами у розмірі 16 674,57 грн, розмір заборгованості за тілом кредиту підлягає відповідному зменшенню та становить 22 826,84 грн. Разом з цим, у зв`язку з наявністю переплати за договором N? 1001429407301 від 22.10.2019 року у сумі 45 837,32 грн, зазначена сума також підлягає зарахуванню в рахунок погашення залишку заборгованості за тілом кредиту за договором N? 2001252027501 від 20.02.2019 року. Посилається на те, що враховуючи суми сплачені відповідачем за обома кредитними договорами, розмір загальної переплати становить 23 010,48 грн., що свідчить про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Просить у задоволенні позову АТ «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості відмовити повністю у зв`язку з безпідставністю.
Представник позивача АТ «Перший Український міжнародний банк», у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності, як представника позивача; позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити.
Представником відповідача ОСОБА_1 , адвокатом Максименко Р.Д., скеровано до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя. Просив відмовити у задоволенні позову повністю з підстав викладених у письмових поясненнях.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; в тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.
Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Досліджені судом докази та застосовані норми права.
Судом належними та допустимими доказами по справі встановлено, що 22.10.2019 року ОСОБА_1 підписав заяву №1001429407301 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с.12).
20.02.2019 року ОСОБА_1 підписав заяву №2001252027501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с.13).
Підписавши вказану заяву, відповідач підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть їй бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості банку) (а.с.15 на звороті – 33).
Позивачем АТ «ПУМБ» було направлено ОСОБА_1 письмову вимогу (повідомлення) від 02.12.2024 року №КНО-44.2.2/722, в якій у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 умов кредитного договору банк вимагає виконати зобов`язання перед банком, а саме: погасити заборгованість в розмірі 110 294 грн. 03 коп., протягом 30 днів з моменту отримання цього листа (а.с.34). Вказана вимога була надіслана відповідачу засобами поштового зв`язку (а.с.35-36).
Згідно довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001252027501 від 20.02.2019 року, укладеного з ОСОБА_1 , останньому 20.02.2019 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 30 000 гривень; 19.06.2019 року збільшено кредитний ліміт до 35 000 гривень; 17.10.2019 року збільшено кредитний ліміт до 39 800 гривень (а.с.37).
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідча по кредитному договору від 22.10.2019 № 1001429407301 становить 45448.41 (сорок п`ять тисяч чотириста сорок вісім гривень 41 копійка) грн., з яких: 26420.83 грн. – заборгованість за кредитом; 9.87 грн. – заборгованість процентами; 19017.71 грн. – заборгованість за комісією (а.с.38-39).
Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: по кредитному договору від 20.02.2019 № 2001252027501 - 64845.62 (шістдесят чотири тисячі вісімсот сорок п`ять гривень 62 копійки) грн., з яких: 39501.41 грн. – заборгованість за кредитом; 25344.21 грн. – заборгованість процентами; 0 грн. – заборгованість за комісією (а.с.40-41).
Позивачем також надано виписку з особового рахунку відповідачіа ОСОБА_1 (а.с.42-49).
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Положеннями статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства Відповідно до ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.
У відповідності до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України).
Судом встановлено, що між Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 були укладені кредитні договори, а саме: кредитний договір №1001429407301 від 22 жовтня 2019 року та кредитний договір №2001252027501 від 20 лютого 2019 року.
Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з неналежним, на думку позивача, виконанням відповідачем зобов`язань за вказаними договорами, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості у загальному розмірі 110 294,03 грн.
Оцінюючи доводи сторін та досліджені у судовому засіданні докази, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню зважаючи на наступне.
Що стосується вимог за кредитним договором №1001429407301 від 22.10.2019 року.
Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №1001429407301 від 22.10.2019 року відповідачу ОСОБА_1 надано кредитні кошти у розмірі 127 210,13 грн. строком на 24 місяці зі встановленням процентної ставки 0,01 % річних та щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3 803,58 грн.
Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, останній просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 45 448,41 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 26 420,83 грн, процентів у розмірі 9,87 грн та комісії у розмірі 19 017,71 грн.
Водночас, як вбачається з цього ж розрахунку, відповідачем фактично сплачено на користь позивача 100 789,30 грн — у рахунок погашення тіла кредиту, 12,68 грн — процентів та 72 268,02 грн — комісії.
Вирішуючи питання щодо правомірності нарахування позивачем комісії за обслуговування кредитної заборгованості, суд виходить з наступного.
Відповідно до статей 1, 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом можуть включатися, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням та поверненням кредиту, за умови, що такі платежі є платою за конкретні та фактично надані послуги.
Разом з тим, як встановлено судом, умовами спірного договору передбачено щомісячне нарахування комісії у фіксованому розмірі без визначення переліку конкретних послуг, які надаються банком у зв`язку із сплатою такої комісії, що свідчить про відсутність її індивідуалізованого характеру.
Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19, відповідно до якого встановлення обов`язку сплачувати комісію без визначення конкретної послуги, за яку вона стягується, є неправомірним, а відповідні умови договору — нікчемними.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі №176/1445/22 зазначено, що у разі неоднозначності тлумачення умов договору такі сумніви повинні тлумачитися на користь споживача як слабшої сторони у правовідносинах.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що умова кредитного договору щодо обов`язку сплати щомісячної комісії у розмірі 3 803,58 грн. є нікчемною, а відтак нарахована позивачем заборгованість за комісією у сумі 19 017,71 грн. стягненню не підлягає.
Так, судом встановлено, що відповідачем протягом дії договору сплачено на користь позивача комісію у загальному розмірі 72 268,02 грн, яка була нарахована на підставі нікчемної умови договору.
З урахуванням положень статей 16, 1212 ЦК України, а також правової природи таких платежів, суд вважає, що зазначені кошти підлягають врахуванню при визначенні фактичного обсягу виконання відповідачем зобов`язань за договором.
При цьому, виходячи із розрахунку позивача, сума заборгованості за тілом кредиту та процентами становить 26 430,70 грн., тоді як сума фактично сплачених відповідачем коштів у вигляді комісії значно перевищує зазначений розмір. Таким чином, різниця між сплаченою сумою комісії та заявленою заборгованістю становить 45 837,32 грн., що свідчить про наявність переплати за даним договором та, відповідно, відсутність заборгованості.
Що стосується вимог вимог за кредитним договором №2001252027501 від 20.02.2019 року.
Судом встановлено, що відповідно до умов кредитного договору №2001252027501 від 20.02.2019 року відповідачу надано кредит у розмірі 39 800 грн. строком на 12 місяців із встановленням процентної ставки 47,88 % річних. Позивач просить стягнути заборгованість у сумі 64 845,62 грн, що складається із 39 501,41 грн. заборгованості за тілом кредиту та 25 344,21 грн. — за процентами.
Відповідно до статей 1048, 1054 ЦК України проценти є платою за користування кредитними коштами, яка може нараховуватись виключно протягом строку кредитування, визначеного договором.
Як встановлено судом, строк кредитування за договором №2001252027501 від 20.02.2019 року становив 12 місяців, тобто з 20 лютого 2019 року по 20 лютого 2020 року. Однак, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти нараховувалися за період до 30 серпня 2022 року, тобто після спливу строку кредитування.
Правова позиція щодо припинення права кредитодавця нараховувати проценти після спливу строку кредитування викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц.
Згідно з правовими висновками викладеними у вищезазначених постановах, після спливу строку кредитування право кредитодавця нараховувати проценти припиняється, а правовідносини переходять у площину відповідальності, врегульованої статтею 625 ЦК України.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що нарахування позивачем процентів поза межами строку кредитування є неправомірним.
Судом встановлено, що максимально можливий розмір процентів за весь строк кредитування становить 19 056,24 грн., тоді як відповідачем фактично сплачено проценти у сумі 35 730,81 грн. а період з 01.04.2019 р. по 30.06.2021 р. Таким чином, сума переплати за процентами становить 16 674,57 грн., яка підлягає зарахуванню в рахунок погашення основного боргу.
З урахуванням зазначеного, залишок заборгованості за тілом кредиту становить 22 826,84 грн.
Разом з цим, суд, встановивши перевищення фактично сплачених коштів за кредитним договором №1001429407301 від 22.10.2019 року у розмірі 45 837,32 грн., приходить до висновку, що дана переплата свідчить про відсутність заборгованості за сукупністю правовідносин між сторонами, оскільки вона покриває зазначений залишок заборгованості.
Частиною 3 статті 12, частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом з цим, будь-яких доказів на спростування встановлених судом обставин, матеріали справи не містять та позивачем не надані, розрахунки надані позивачем не підтверджують факт наявності вказаної заборгованості відповідача станом на момент розгляд справи, відтак, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених позовних вимог.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 128, 141, 247 ч.2, 
258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279-284, 354 ЦПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами №2001252027501 від 20.02.2019 року та №1001429407301 від 22.10.2019 року в загальному розмірі 110 294,03 грн. - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення суду складено 06.04.2026 року.

Суддя Слободян Г.М.