Справа №278/6471/25

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2026 року м. Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 , 
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Житомирського районного суду Житомирської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025060610000702 від 23.11.2025, за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має вищу освіту, не працюючий, не одружений, який має на утриманні неповнолітню дитину, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 4 ст. 185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
У провадженні Житомирського районного суду Житомирської області перебуває вище вказане кримінальне провадження, з якого вбачається наступне. 
20.11.2025 близько 13 год 00 хв ОСОБА_4 перебував поблизу автозаправки «Укрнафта», розташованої по вул. Київській, 35 у с. Березина Житомирського району Житомирської області, де помітив автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «110307» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві користування ОСОБА_6 , із причепом марки «Палич», моделі «Z02012», реєстраційний номер НОМЕР_2 , синього кольору, який перебуває у власності ОСОБА_6 . У цей день, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме - причепа марки «Палич», моделі «Z02012», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та незаконне заволодіння транспортним засобом марки «ЗАЗ», моделі «110307» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що в Україні введено та діє правовий режим воєнного стану, переслідуючи корисливий мотив, переконавшись, що автомобіль та причеп перебували без нагляду протягом тривалого часу, усвідомивши, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, на власному автомобілі марки «Skoda» моделі «Octavia» під?їхав до вищевказаного автомобіля із причепом, від`єднав даний причеп, приєднавши його до свого автомобіля, та перевіз до свого місця проживання, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 16663,00 гривень.
Крім цього, продовжуючи свій злочинний умисел, 22.11.2025 близько 13 год 00 хв ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу автозаправки «Укрнафта», розташованої по вул. Київській, 35 у с. Березина Житомирського району Житомирської області, переслідуючи корисливий мотив, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, підійшов до дверцят транспортного засобу марки «ЗАЗ», моделі «110307» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , які були незачиненими, після чого сів в середину автомобіля та всупереч волі власника, без його згоди, за допомогою ключа, який знаходився у замку запалення, намагався завести двигун.
Однак, переконавшись у тому, що двигун автомобіля завести неможливо, ОСОБА_4 попросив допомоги у свого знайомого ОСОБА_7 , якому не було відомо про його злочинні наміри, які цього ж дня близько 13 год 10 хв автомобілем матри «Таврія» білого кольору, належного ОСОБА_7 , за допомогою тросу спільно перетягнули транспортний засіб потерпілого для тимчасового зберігання за місцем проживання ОСОБА_7 у с. Студениця Житомирського району Житомирської області. Таким чином, ОСОБА_4 незаконно заволодів транспортним засобом марки «ЗАЗ», моделі «110307» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , віртістю 28711,00 грн, чим спричинив ОСОБА_6 матеріальної шкоди на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України, - таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та незаконному заволодінні транспортним засобом.
У судовому засіданні прокурор просив застосувати до обвинуваченого покарання за ч. 4 ст. 185 КК України – 5 років позбавлення волі, та за ч. 1 ст. 289 КК України – 3 роки 6 місяців позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі; на підставі ст. 75-76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із встановленням іспитового строку, тривалість 2 роки та з покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, перелік яких встановлює суд. При призначенні покарання просив врахувати наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих обставин покарання, позицію потерпілого, характеристику обвинуваченого, які підтверджується відповідними доказами; до набрання вироком суду законної сили обвинуваченому запобіжний захід не обирати; стягнути з обвинуваченого на користь держави процесуальні витрати; долю речових доказів вирішити у порядку 100 КПК України; арешти, накладені у кримінальному провадження, скасувати.
Потерпілий звернувся до суду із заявою, у якій просив розгляд справи проводити у його відсутність; повідомив, що жодних матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має та в майбутньому мати не буде, завдана йому шкода була відшкодована у повному обсязі, з обвинуваченим примирились; при призначенні міри покарання просив призначити більш м`яке покарання не пов`язане з поваленням волі. 
У судовому засіданні обвинувачений щиро розкаявся, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та показав, що дійсно вчинив дане кримінальне правопорушення в час, місці та за обставин, зазначених у обвинуваченні, не оспорюючи доказів по даній справі, здобутих органами досудового слідства. Не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. Просив врахувати наявність пом`якшуючих обставин покарання, та відсутність обтяжуючих; повідомив, що не працює, має на утриманні дитину восьми років.
Захисник ОСОБА_4 – адвокат ОСОБА_5 при визначені міри покарання просив врахувати, що обвинувачений визнає вину у повному обсязі, матеріальна шкода була відшкодована потерпілому у повному обсязі, має на утриманні малолітню дитину, перебуває у цивільному шлюбі з жінкою, яка має онкологічне захворювання, також у нього на утриманні перебуває його матір, яка потребує лікування за станом здоров`я.
У зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, роз`яснивши учасникам судового провадження наслідки застосування даної статті КПК України.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується наданими у судовому засіданні показаннями самого обвинуваченого, який свою вину визнав повністю, щиро розкаявся і пояснив, що дійсно мали місце обставини, зазначені в обвинувальному акті, а також зібраними на нього характеризуючими матеріалами.
За таких обставин, враховуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень доведеною та кваліфікує його умисні дії за ч. 1 ст. 289 та ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, та незаконне заволодіння транспортним засобом.
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. 
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами і не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно правового висновку, який міститься у Постанові Верховного суду України від 14.04.2016 у справі № 5-23кс15/16, справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілих. Однією з умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення шкоди.
Так, суд, враховує, що обвинувачений вчинив тяжкий та нетяжкий злочини, раніше несудимий в силу статті 89 КК України, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; щиро розкаюється, вину у скоєному визнає у повному обсязі, офіційно не працевлаштований, має позитивну характеристику за місцем проживання; має на утриманні сина – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; перебуває у цивільному шлюбі з жінкою, яка має онкологічне захворювання та потребує лікування, та має матір, яка потребує лікування; відшкодував заподіяну потерпілому шкоду у повному обсязі, відповідно до чого потерпілий жодних претензцій не має. Судом встановлено наявність пом`якшуючих обставини під час судового розгляду та відсутність обтяжуючих обставин, а також враховано думку потерпілого щодо визначення міри покарання обвинуваченому.
У зв`язку з чим, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та призначає останньому міру покарання у межах санкції статей у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 75, 76 КК України.
На переконання суду, саме таке покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи і не завдаватиме фізичних страждань, та не принижуватиме людську гідність.
Процесуальні витрати у справі на залучення експертів покласти на обвинуваченого.
Арешти, накладені у кримінальному провадженні, скасувати. 
Долю речових доказів вирішити у порядку 100 КПК України, а саме - повернути потерпілому у кримінальному провадженні. 
Водночас, суд наголошує, що питання щодо належності на праві власності (користування) речових доказів потерпілому не досліджувалось судом, оскільки їх належність була встановлена при накладенні на них арештів у даному кримінальному провадженні. 
Цивільний позов не заявлявся.
Пропонована винагорода викривачу у кримінальному провадженні відсутня.
Запобіжний захід не застосований та відсутні підстави для його застосування.
Керуючись ст.ст. 128, 349, 369-371, 374 КПК України, - 
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 289 КК України, та призначити покарання:
-за ч. 4 ст. 185 КК України – у виді 5 років позбавлення волі; 
-за ч. 1 ст. 289 КК України – у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити  ОСОБА_4  від відбування покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на  ОСОБА_4  обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи. 
До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого  ОСОБА_4  запобіжний захід не застосовувати.
Стягнути з  ОСОБА_4  на користь держави 10710,60 грн процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні судової експертизи.
Арешт, накладений ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира від 27.11.2025 року у справах №295/16628/25 та №295/16624/25 – скасувати, а речові докази: транспортний засіб «ЗАЗ», моделі «110307», Y6D11030730024579, легковий автомобіль комбі-В, зеленого кольору, 2003 року випуску, та автомобільний причеп марки «Палич», моделі «Z02012», Y6WZ02012H0000141, д.н.з. НОМЕР_2 , - повернути  ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Житомирський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Головуюча суддя ОСОБА_1