Справа № 463/11098/25 Головуючий у 1 інстанції: Головатий Р.Я. 
Провадження № 22-ц/811/4473/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

14 квітня 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді: Савуляка Р.В.
суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.
секретаря: Іванової О.О.,
без участі сторін, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.
Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року надано сторонам строк для примирення тривалістю 6 місяців з метою збереження сім`ї.
Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу зупинено до закінчення строку для примирення.
Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 02 грудня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 .
В апеляційній скарзі покликається на те, що призначивши подружжю максимально можливий термін для примирення тривалістю шість місяців, суд належним чином не мотивував необхідності надання сторонам саме такого строку для примирення.
У позовній заяві позивачка прямо зазначила про те, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, суперечить її інтересам, тому відсутні підстави для надання сторонам строку для примирення.
Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, а штучне відкладення розгляду спору щодо розірвання шлюбу порушує її право на повагу до приватного життя.
Зупинення провадження у справі на шість місяців призведе до затягування розгляду справи та порушення права на розгляд справи протягом розумного строку. 
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Зупиняючи провадження у справі та надаючи строк для примирення подружжя, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач заперечив щодо розірвання шлюбу, зазначив, що бажає примиритися з дружиною та зберегти сім`ю, а у випадку відсутності згоди одного з подружжя них на розірвання шлюбу наявні підстави для надання сторонам строку для примирення терміном 6 місяців з метою збереження сім`ї.
Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погодитися не може з огляду на таке.
Звертаючись до суду з позовними вимогами, позивачка обґрунтовує їх тим, що між сторонами припинено подружні стосунки, між ними відсутнє спілкування, взаєморозуміння та довіра, у зв`язку з чим подальше перебування у шлюбі є неможливим та суперечить їхнім інтересам, що є підставою для розірвання шлюбу. 
Як вбачається з протоколу судового засідання від 22 грудня 2025 року, заперечуючи щодо розірвання шлюбу, відповідач просив надати максимальний термін на примирення з дружиною.
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.
Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Згідно з роз`ясненнями пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбу, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Частиною 7 статті 240 ЦПК України визначено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 253 ЦПК України у випадках, встановлених пунктом 4 частини першої статті 251 цього Кодексу, провадження у справі зупиняється до закінчення строку для примирення, визначеного судом.
Зупинення провадження у справі – це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду.
Отже, якщо у справі про розірвання шлюбу суд дійде висновку про необхідність надання подружжю строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців, суд відповідно до імперативної вказівки п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України зобов`язаний зупинити провадження у справі на цей строк.
При цьому, надання судом строку для примирення подружжя не суперечить моральним засадам суспільства, не є примушуванням сторін до спільного проживання, втручанням у їх приватне життя, порушенням норм моралі, конституційних прав позивача та принципу добровільності шлюбу, а спрямоване виключно на збереження сімейних відносин, як це передбачено вищезазначеними нормами законодавства. Після його закінчення, якщо примирення не відбудеться, суд вирішуватиме справу по суті заявленого позову.
Таким чином, станом на день постановлення оскаржуваної ухвали, у суду першої інстанції були підстави для надання сторонам строку для примирення подружжя.
Надавши сторонам строк для примирення тривалістю шість місяців, суд першої інстанції забезпечив можливість реалізації права сторін на примирення та збереження сім`ї.
Однак, постановою Личаківського районного суду м. Львова від 06 квітня 2026 року у справі № 463/3248/26 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн, в дохід держави.
У справі № 463/3248/26 встановлено, що 27 березня 2026 року близько 19 год. 00 хв ОСОБА_3 , знаходячись за спільним місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив фізичне домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 , а саме: душив руками за горло та завдавав удари кулаками у голову, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному та фізичному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КупАП.
Відповідно до ч. 2 ст. 111 СК України якщо один із подружжя вчинив домашнє насильство, незалежно від стану розгляду порушеного кримінального провадження, цивільної справи або справи про адміністративне правопорушення щодо домашнього насильства, заходи щодо примирення подружжя не вживаються.
Оскільки станом на час розгляду справи в суді апеляційної інстанції відповідач вчинив домашнє насильство по відношенню до позивачки, заходи щодо примирення подружжя не вживаються, а відтак підлягають скасуванню, оскільки за таких обставин суперечать інтересам позивачки. 
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що у випадку вчинення домашнього насильства відповідачем заходи для примирення подружжя шляхом надання строку для примирення, не можуть бути застосовані, а тому оскаржувану ухвалу необхідно скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 6 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 379, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 – задовольнити.
Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 22 грудня 2025 року– скасувати, направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст постанови складено 14 квітня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Крайник Н.П.

Шандра М.М.