ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/155/26 Справа № 183/7667/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА

03 квітня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді      Агєєва О.В.,
суддів:   Красвітної Т.П. , Халаджи О.В.

розглянувши у м. Дніпро в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу № 183/7667/25 за позовом ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав, за апеляційною скаргою представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - адвоката Денисенко Тетяни Віталіївни на рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року, в якій представником ОСОБА_1 — адвокатом Мезіновим Олегом Григоровичем подана заява про ухвалення додаткового рішення, головуючий у суді першої інстанції Сорока О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовною заявою про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав.
Рішенням Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ДСГП «Ліси України» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав – задоволено частково. Стягнуто з ДСГП «Ліси України» на користь ОСОБА_1 , середній заробіток за час вимушеного прогулу за затримку виконання рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09 травня 2025 року у справі №183/7237/24 в частині поновлення позивача на роботі в сумі 23 644 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 лютого 2026 року апеляційну скаргу представника Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» - адвоката Денисенко Тетяни Віталіївни залишено без задоволення. Рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2025 року залишено без змін.
У подальшому до апеляційного суду надійшла заява  ОСОБА_1 поданою її представником  ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» понесених у суді апеляційної інстанції витрат на правничу допомогу допомогу у розмірі 2 000 грн.
Відповідно до положень частин 1, 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви, з огляду на наступне.
Відповідно ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Частинами 1, 3 ст.133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч.4 ст.62 ЦПК України.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту ч.4 ст.137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.137 ЦПК України).
Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України).
Таку правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, і вказана судова практика є незмінною.

У заяві представник позивача Мезінов О.Г. просив стягнути із відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн., на підтвердження чого надав копію акту № 2 про надання правничої допомоги та юридичних послуг від 16.02.2026 року.
22.07.2025 року при подачі позовної заяви представником позивача адвокатом Мезіновим О.Г. було надано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікував понести позивач у зв`язку з розглядом справи на суму від 10 000 до 14 000 грн, договір №17-ФО/2024 про надання правничої допомоги та юридичних послуг від 11.06.2024 року, ордер на надання правничої (правової) допомоги.
Враховуючи надані стороною позивача ОСОБА_1 докази та прийняте судом апеляційної інстанції рішення, колегія суддів дійшла висновку про задоволення заяви про стягнення 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, на стадії апеляційного перегляду судового рішення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 11 червня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правничої допомоги №17-ФО/2024, відповідно до умов якого замовник доручає та оплачує, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правничу ( правову) допомогу та юридичні послуги на умовах, передбачених цим договором.
З пункту 3.1.1.А) договору вбачається, що вартість послуг виконавця за складання відзиву становить 2 000 грн.
Пунктом 4.1. встановлено, що факт надання правової допомоги підтверджується актом наданих послуг, в якому відображається зміст та обсяг наданих послуг, який у 2-х екземплярах складається виконавцем та має бути підписаний сторонами протягом 3-х діб з моменту вчинення окремої процесуальної дії або надання іншої послуги, визначеної даним договором. У разі наявності заперечень щодо змісту акта, замовник має право протягом 3-х діб з моменту отримання акта надати свої зауваження. У разі не підписання акту та не надання зауважень до його змісту протягом 3-х діб з дня його одержання, замовник вважається таким, що прийняв надані послуги та не має зауважень щодо їх якості та повноти.
З акту вбачається, що адвокатом були надані послуги з написання відзиву на апеляційну скаргу, загальна вартість наданих послуг становить 2 000 грн.
Суд зауважує, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Так, у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі №520/9115/19 викладено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.
У постанові Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі №380/887/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
За таких обставин, з урахуванням того, що представником позивача наведене детальне обґрунтування з наданням належних доказів на підтвердження понесених на стадії апеляційного перегляду витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне заяву задовольнити та ухвалити по справі додаткову постанову, якою стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України»на користь  ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн.

Керуючись статтями 141, 270, 368, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву  ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Мезіновим Олегом Григоровичем, про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Ухвалити додаткову постанову у справі №183/7667/25 за позовом  ОСОБА_1 до Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, заподіяної порушенням трудових прав.
Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (ЄДРПОУ 44768034)на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )витрати на правову допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:      

Повний текст постанови складено 03.04.2026 р.

Головуючий суддя О.В. Агєєв