КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 березня 2026 року м.Київ №320/56103/24
Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, у якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не зарахування при призначенні пенсії по інвалідності з 05.09.2022 довідок про заробітну плату №5610 від 06.10.2020, №592 від 29.10.2020 та про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №5608 від 06.10.2020; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві області здійснити з 05.09.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням довідок про заробітну плату №5610 від 06.10.2020, №592 від 29.10.2020 та про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №5608 від 06.10.2020.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування при призначенні та перерахунку пенсії поданих ним документів, зокрема довідок про заробітну плату та довідки про підтвердження трудового стажу, що призвело до неправильного визначення розміру пенсійних виплат. Позивач зазначає, що має належним чином підтверджений підземний стаж роботи за Списком №1, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, а також надав відповідні документи, які містяться у матеріалах пенсійної справи, однак відповідач безпідставно їх не врахував. Крім того, позивач вказує, що відсутність у відповідача можливості перевірити первинні документи у зв`язку з їх знаходженням на тимчасово окупованій території не може бути підставою для відмови у врахуванні таких документів, оскільки це порушує його право на соціальний захист. Також позивач посилається на судову практику, відповідно до якої сумніви пенсійного органу щодо достовірності документів не можуть бути підставою для їх неврахування без належної перевірки. У зв`язку з викладеним позивач просить визнати протиправною бездіяльність відповідача та зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з урахуванням поданих документів.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву.
Відповідач не скористався правом подачі відзиву на позовну заяву. 
Розглянувши документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.
ОСОБА_1 є пенсіонером по інвалідності II групи, внутрішньо переміщеною особою та перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України. 
Позивач здійснював трудову діяльність у період з 1984 по 1993 роки на підприємствах вугільної промисловості, зокрема на шахті імені С. Орджонікідзе виробничого об`єднання «Макіїввугілля», де виконував підземні роботи повний робочий день за професіями, що віднесені до Списку №1 виробництв, робіт, професій та посад із шкідливими та важкими умовами праці. 
Зокрема, позивач працював на посадах гірника очисного забою, підземного гірського майстра, заступника начальника дільниці, помічника начальника дільниці та начальника дільниці, що підтверджується записами у трудовій книжці, довідками про підтвердження трудового стажу, а також відповідними наказами підприємства. 
Наданими позивачем довідками про заробітну плату №5610 від 06.10.2020 та №592 від 29.10.2020 підтверджується розмір його заробітку за відповідні періоди роботи, які видані на підставі особових рахунків, що є первинними бухгалтерськими документами. 
У 2010 році позивачу була призначена пенсія по інвалідності, при цьому ним подавались відповідні документи, що підтверджують стаж роботи та заробітну плату, однак у подальшому, після переміщення та повторного звернення, частина документів не була врахована відповідачем. 
10.04.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням зазначених довідок, однак рішенням відповідача від 01.05.2024 №17665-16018/Ф-02/8-2600/24 у задоволенні заяви було відмовлено. 
Відповідач мотивував відмову тим, що відсутня можливість перевірити достовірність поданих документів, зокрема у зв`язку з їх походженням з територій, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.
Водночас, як встановлено судом, подані позивачем документи містять усі необхідні реквізити, посилання на первинні документи та підтверджують як характер виконуваної роботи, так і розмір заробітної плати, а сам трудовий стаж був набутий у період, коли відповідні підприємства діяли відповідно до законодавства України.
Не погоджуючись із зазначеною відмовою та вважаючи, що його право на належне пенсійне забезпечення порушено, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі втрати працездатності, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Правові засади призначення та перерахунку пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закону), відповідно до якого для обчислення пенсії враховується страховий стаж та заробітна плата (дохід) особи, підтверджені у встановленому законом порядку.
Відповідно до цього ст. 9 зазначеного Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно зі ст.10 Закону особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
Відповідно до ст. 24 Закону страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.
До страхового стажу зараховується період вимушеного прогулу, спричиненого незаконним звільненням, на підставі рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, яке набрало законної сили, та за який роботодавець сплатив страхові внески в розмірі, передбаченому абзацом першим цієї частини.
Період, протягом якого особа, яка підлягала загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню на випадок безробіття, отримувала допомогу по безробіттю (крім одноразової її виплати для організації безробітним підприємницької діяльності), допомогу по частковому безробіттю, допомогу по частковому безробіттю на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та матеріальну допомогу в період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації, включається до страхового стажу.
Час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Для осіб, стосовно яких згідно із Законом України "Про соціальний і правовий захист осіб, стосовно яких встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, та членів їхніх сімей" встановлено факт позбавлення особистої свободи внаслідок збройної агресії проти України, період позбавлення особистої свободи зараховується до страхового стажу для призначення пенсії за віком, а також до страхового стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах.
Період, протягом якого особа перебувала у відпустці без збереження заробітної плати, передбаченій пунктом 20 частини першої статті 25 Закону України "Про відпустки", включається до страхового стажу.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
У разі якщо за період з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2016 року в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості, необхідні для обчислення страхового стажу військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), поліцейським, особам рядового і начальницького складу відповідно до цього Закону, страховий стаж обчислюється на підставі довідки про проходження військової служби та про сплачені суми страхових внесків.
Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати на дату здійснення доплати, таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
У разі якщо зазначену доплату не було здійснено, до страхового стажу зараховується період, визначений за кожний місяць сплати страхових внесків за формулою:
ТП = Св : В, де:
ТП - тривалість періоду, що зараховується до страхового стажу та визначається в місяцях;
Св - сума фактично сплачених страхових внесків за відповідний місяць з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати;
В - мінімальний страховий внесок за відповідний місяць.
Періоди роботи після призначення пенсії зараховуються до страхового стажу на загальних підставах.
Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом.
За кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.
Судом встановлено, що позивач є пенсіонером по інвалідності, а також має підтверджений стаж роботи на підземних роботах за Списком №1, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.
Пенсія по інвалідності призначається у разі встановлення особі інвалідності, за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.
Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
Згідно з ст.34 Закону пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності. Особам з інвалідністю, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 цього Закону, пенсії по інвалідності призначаються довічно. Повторний огляд цих осіб з інвалідністю провадиться тільки за їх заявою.
У разі зміни групи інвалідності пенсія в новому розмірі виплачується з дня зміни групи інвалідності.
Якщо особі встановлено інвалідність нижчої групи, пенсія виплачується за попередньою групою до кінця місяця, в якому змінено групу інвалідності.
У разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд, здоровою пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність.
У разі якщо особа не з`явилася для проведення оцінювання (повторного оцінювання) повсякденного функціонування особи у визначений для цього строк, виплата пенсії по інвалідності зупиняється з першого числа місяця, наступного за місяцем, у якому мало бути проведено оцінювання (повторне оцінювання) повсякденного функціонування такої особи.
У разі якщо строк оцінювання повсякденного функціонування особи пропущено особою з інвалідністю з поважних причин або у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності поновлюється з дня, з якого припинено виплату, до дня проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, але не більш як за три роки, якщо експертна команда з оцінювання повсякденного функціонування особи визнає її за цей період особою з інвалідністю. При цьому якщо під час наступного оцінювання повсякденного функціонування особі з інвалідністю встановлено іншу групу інвалідності (вищу або нижчу), пенсія за зазначений період виплачується за попередньою групою інвалідності.
Якщо виплату пенсії особі з інвалідністю припинено у зв`язку з відновленням здоров`я або якщо така особа не отримувала пенсію внаслідок нез`явлення без поважних причин для проведення оцінювання повсякденного функціонування особи, у разі наступного визнання її особою з інвалідністю виплата раніше призначеної пенсії поновлюється з дня наступного встановлення інвалідності, за умови що після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. Якщо минуло більше п`яти років, пенсія призначається знову на загальних підставах.
Експертні команди з оцінювання повсякденного функціонування особи зобов`язані до запровадження електронної інформаційної взаємодії між відповідними інформаційно-комунікаційними системами повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду України про результати оцінювання повсякденного функціонування особи в частині встановлення інвалідності у порядку, визначеному законодавством.
Судом встановлено, що позивач є пенсіонером по інвалідності, а також має підтверджений стаж роботи на підземних роботах за Списком №1, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем до органу Пенсійного фонду України було подано довідки про заробітну плату та довідку про підтвердження трудового стажу, які видані на підставі первинних бухгалтерських документів, зокрема особових рахунків, та містять відомості про періоди роботи, характер виконуваної праці та умови праці. 
Водночас відповідачем не враховано зазначені документи при перерахунку пенсії позивача, що стало підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про перерахунок пенсії.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ (далі – Закон № 1788) основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній визначається Кабінетом Міністрів України.
З цією метою постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій (далі – Порядок № 637).
Згідно з пунктом 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Водночас, у разі її відсутності або відсутності в ній необхідних записів, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання або архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 передбачено, що у випадках відсутності трудової книжки або наявності в ній неточних чи неповних записів для підтвердження трудового стажу можуть прийматися інші документи, зокрема довідки, виписки з наказів, особові рахунки, відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори та інші документи, що містять відомості про періоди роботи.
Крім того, відповідно до пункту 20 Порядку № 637 для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки встановленого зразка підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У таких довідках обов`язково мають бути зазначені періоди роботи, професія або посада, характер виконуваної роботи, а також посилання на відповідні розділи, підрозділи чи пункти списків, до яких відноситься відповідний період роботи, та первинні документи, на підставі яких видано довідку.
Відповідно до частини третьої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі – Закон № 1058) за кожний повний рік роботи на підземних роботах, а також на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці за Списком № 1, до страхового стажу додатково зараховується по одному року.
Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі – Порядок № 383), при визначенні права на пенсію на пільгових умовах застосовуються списки, чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями за умови документального підтвердження умов праці.
При цьому, відповідно до пункту 10 Порядку № 383, для підтвердження стажу роботи зі шкідливими та важкими умовами праці подаються: трудова книжка з належним чином оформленими записами про займану посаду та періоди роботи, виписки з наказів про проведення атестації робочих місць, а у разі відсутності необхідних відомостей у трудовій книжці — уточнюючі довідки, передбачені пунктом 20 Порядку № 637.
Таким чином, чинне законодавство передбачає можливість підтвердження як загального, так і спеціального трудового стажу не лише трудовою книжкою, але й іншими належними документами, виданими на підставі первинних документів, що мають юридичну силу та підлягають врахуванню органами Пенсійного фонду при вирішенні питання про призначення чи перерахунок пенсії.
Комплексний аналіз положень Закону України № 1788-ХІІ та Порядку № 383 дає підстави для висновку, що необхідними умовами для зарахування періодів роботи до пільгового стажу є: встановлення факту перебування особи на посадах або виконання робіт, передбачених Списком № 1, а також належне документальне підтвердження умов праці, зокрема результатами атестації робочих місць.
При цьому документами, що підтверджують результати атестації робочих місць за умовами праці, можуть бути карта умов праці, накази по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад із пільговим пенсійним забезпеченням, а також відповідні записи у трудовій книжці або витяги з таких наказів.
Судом встановлено, що позивач має належним чином оформлену трудову книжку, яка є основним документом, що підтверджує його трудову діяльність. Зазначена трудова книжка містить усі необхідні відомості, зокрема дані про підприємство, дату прийняття на роботу, назви займаних посад, характер виконуваної роботи (повний робочий день під землею), а також реквізити відповідних наказів про прийняття на роботу та звільнення.
Наведені записи відповідають вимогам законодавства та є належними і допустимими доказами на підтвердження стажу роботи позивача, у тому числі стажу роботи із шкідливими та важкими умовами праці за Списком № 1.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі № 164/1993/14-а та від 19.06.2018 у справі № 592/5846/17, відповідно до яких належним доказом підтвердження стажу роботи є записи у трудовій книжці, оформлені відповідно до вимог законодавства.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, зокрема трудовою книжкою та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу № 5608 від 06.10.2020, позивач у період з 1984 року здійснював трудову діяльність на шахті імені С. Орджонікідзе Макіївського виробничого об`єднання «Макіїввугілля» на посадах, що передбачені Списком № 1.
Зокрема, позивач працював: у період з 25.06.1984 по 01.09.1984 – гірником очисного забою підземним з повним робочим днем у шахті; у період з 08.08.1986 по 08.01.1987 – підземним гірським майстром; у період з 08.01.1987 по 09.03.1988 – підземним заступником начальника дільниці; у період з 09.03.1988 по 04.08.1989 – підземним помічником начальника дільниці; у період з 04.08.1989 по 31.10.1990 – підземним начальником дільниці; у період з 31.10.1990 по 14.06.1993 позивач працював підземним гірським майстром із повним робочим днем у шахті, що підтверджується наказом № 540к від 31.10.1990, а також записами у трудовій книжці, при цьому звільнений 14.06.1993 за власним бажанням відповідно до статті 38 КЗпП України.
Усі зазначені періоди роботи підтверджуються відповідними наказами підприємства та здійснювалися з повним робочим днем під землею, що відповідає умовам, визначеним Списком № 1 виробництв, робіт, професій і посад, затвердженим постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173.
Таким чином, надані позивачем документи у своїй сукупності підтверджують факт виконання ним робіт у шкідливих та особливо важких умовах праці, що дає право на зарахування відповідних періодів до пільгового стажу.
Крім того, матеріалами справи підтверджується, що відповідні умови праці були підтверджені результатами атестації робочих місць, що, зокрема, засвідчується наказом по підприємству № 113 від 18.03.1996 про затвердження переліку робочих місць із пільговим пенсійним забезпеченням.
Суд також встановив, що розмір заробітної плати позивача за відповідні періоди роботи підтверджується довідками № 5610 від 06.10.2020, виданою на підставі особових рахунків за 1984, 1986– 1991 роки; № 592 від 29.10.2020, виданою на підставі особових рахунків за 1992– 1993 роки. 
Зазначені довідки містять посилання на первинні бухгалтерські документи, що свідчить про їх належність та допустимість як доказів у розумінні вимог чинного законодавства.
Отже, сукупність досліджених судом доказів підтверджує, що у період з 1984 по 1993 роки позивач виконував роботи в особливо шкідливих та важких умовах праці, які дають право на пенсійне забезпечення на пільгових умовах.
Водночас судом встановлено, що зазначені документи були подані позивачем до органу Пенсійного фонду України та містяться у матеріалах його пенсійної справи, однак відповідачем не були враховані при вирішенні питання про перерахунок пенсії.
Як вбачається з матеріалів справи, 10.04.2024 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням поданих довідок про заробітну плату та стаж роботи.
Однак рішенням відповідача від 01.05.2024 № 17665-16018/Ф-02/8-2600/24 у задоволенні зазначеної заяви було відмовлено.
Суд також встановив, що позивач з 25.03.2010 перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував пенсію по інвалідності ІІ групи, що свідчить про наявність у відповідача пенсійної справи позивача та всіх необхідних документів для належного вирішення питання щодо перерахунку пенсії.
Судом встановлено, що під час призначення пенсії у 2010 році позивачем були подані до органу Пенсійного фонду України належні документи, зокрема довідки про заробітну плату за період з травня 1988 року по квітень 1993 року, довідка про підтвердження трудового стажу № 1068 від 17.05.2010, а також виписка з наказу про проведення атестації робочих місць № 113 від 18.03.1996, видані відокремленим підрозділом державного підприємства «Укрвуглеторфреструктуризація».
Разом із тим, судом встановлено, що на даний час відповідач позбавлений доступу до паперової пенсійної справи позивача та сканованих матеріалів електронної пенсійної справи у зв`язку з введенням воєнного стану на території України та знаходженням відповідних архівів на тимчасово окупованій території.
Оцінюючи такі доводи відповідача, суд виходить з того, що сама по собі відсутність у органу Пенсійного фонду можливості здійснити перевірку первинних документів або отримати їх повторно не може бути підставою для обмеження чи невизнання права особи на пенсійне забезпечення.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема у постанові від 12.04.2021 у справі № 219/4550/17, відповідно до якої неможливість перевірки довідки не є підставою для її неврахування за умови, що така довідка містить посилання на первинні документи.
Крім того, у постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд зазначив, що обов`язок перевірки достовірності поданих документів покладається саме на пенсійний орган, а сумніви щодо їх достовірності не можуть бути самостійною підставою для відмови у врахуванні відповідних відомостей.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти виключно на підставі та в межах повноважень, визначених законом, а згідно зі статтею 46 Конституції України кожен має право на соціальний захист, що включає право на пенсійне забезпечення.
Суд також враховує, що позивач об`єктивно позбавлений можливості повторно отримати зазначені документи, оскільки підприємство, яке їх видало, на даний час фактично не функціонує та не обліковується в Україні.
При цьому, правовий режим тимчасово окупованих територій не може обмежувати реалізацію громадянами України їх конституційних прав, у тому числі права на пенсійне забезпечення, що прямо передбачено статтею 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».
Суд також бере до уваги практику міжнародних судових установ, відповідно до якої документи, видані на окупованих територіях, можуть враховуватись у виключних випадках з метою захисту прав особи, якщо їх невизнання призведе до порушення базових прав людини.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що подані позивачем довідки про заробітну плату та стаж роботи, які містять посилання на первинні документи, є належними та допустимими доказами.
Відповідно до статті 40 Закону України № 1058-IV при обчисленні пенсії може враховуватись заробітна плата за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу до 01.07.2000 за умови підтвердження її первинними документами.
Як встановлено судом, довідки, подані позивачем, видані саме на підставі особових рахунків, що є первинними документами бухгалтерського обліку, а тому відповідають вимогам чинного законодавства.
Разом з тим, відповідачем такі документи не були враховані при вирішенні питання про перерахунок пенсії позивача, що свідчить про неповне та необ`єктивне дослідження поданих матеріалів.
Суд також встановив, що спірний трудовий стаж позивач набув у період, коли відповідна територія перебувала під контролем України, а підприємство, на якому він працював, діяло відповідно до законодавства України.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач безпідставно не врахував подані позивачем документи, що призвело до порушення його права на належне пенсійне забезпечення.
Суд також враховує правові позиції міжнародних судових інституцій, відповідно до яких у виняткових випадках документи, видані на територіях, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, можуть визнаватись з метою забезпечення прав людини (так звані «Намібійські винятки»), що спрямовано на недопущення порушення основоположних прав особи, зокрема права на соціальний захист.
Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що відсутність у відповідача можливості перевірити документи не звільняє його від обов`язку належним чином оцінити подані докази та прийняти рішення з урахуванням усіх обставин справи.
Натомість відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про недостовірність поданих позивачем документів або про відсутність у позивача відповідного стажу чи заробітної плати.
Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачем допущено протиправну бездіяльність, яка полягає у неврахуванні поданих позивачем документів при вирішенні питання про перерахунок пенсії.
Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на суб`єкта владних повноважень.
Однак відповідач не довів правомірності своїх дій, що свідчить про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача та зобов`язання його здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням поданих документів.
Разом з тим, решта доводів сторін не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на правильність наведених висновків суду.
Положеннями ст. 139 КАС України передбачено стягнення судових витрат стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, судові витрати у справі відсутні. 
Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо не врахування ОСОБА_1 при призначенні пенсії по інвалідності з 05.09.2022 довідок про заробітну плату №5610 від 06.10.2020, №592 від 29.10.2020 та про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №5608 від 06.10.2020. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ – 42098368, вул.Бульварна-Кудрявська, буд.16, м.Київ, 04053) здійснити з 05.09.2022 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з урахуванням довідок про заробітну плату №5610 від 06.10.2020, №592 від 29.10.2020 та про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №5608 від 06.10.2020. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.