КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 33/824/575/2026 
№ 759/23582/25-п
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач: Жук О.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Жук О.В., 
розглянувши 09 лютого 2026 року апеляційну скаргу захисника Грінцова І. В. на постанову судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року про притягнення 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

У С Т А Н О В И В:

22 жовтня 2025 року постановою судді Святошинського районного суду м. Києва  ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення /далі - КУпАП/, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень в дохід держави, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 /один/ рік.
Постановлено стягнути з  ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605 грн 60 к на користь держави. 

Згідно з постановою, 18.09.2025 приблизно о 00.17 год. в м. Києві на вул. Зодчих, 2 ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння.Огляд проводився у встановленому законом порядку, за допомогою приладу «Драгер», результат 0,24 %, чим порушив вимоги п.2.9 (а)  Правил дорожнього руху України /далі - ПДР України/, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. 

В апеляційній скарзі захисник Грінцов І. В.  просить скасувати вказану постанову та закрити провадження по справі у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Своє прохання апелянт обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним, прийнято з порушенням вимог як матеріального, так і процесуального законодавства, судом не вжито заходів для повного та об`єктивного дослідження всіх доказів у справі, розгляд проведено неповно.
Апелянт зазначає, що суд не врахував дані відеозапису де зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомляє поліцейським, що вживав ліки, які і викликають характерний алкогольний запах з порожнини рота. Окрім того, ОСОБА_1 вказував, що не вживав алкоголь та не погодився з результатом приладу «Драгер», проте всупереч положень ст. 266 КУпАП, йому не було запропоновано та роз`яснено можливість пройти огляд в закладі охорони здоров`я.
Також захисник вказує на недостовірність результатів приладу Драгер, оскільки останнє калібрування приладу відбувалося 15.11.2024, в той час як огляд проводився 18.09.2025, тобто між калібруванням та оглядом пройшло більше встановленого Інструкцією з експлуатації газоаналізатору шестимісячного строку.
При цьому, звертає увагу на те, що згідно з Конвенцією про дорожній рух від 08.11.1968, мінімальна межа вмісту алкоголю для визначення стану алкогольного сп`яніння повинна становити 0, 25 мг. В цей час згідно з Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція), мінімальна межа встановлена на рівні 0,2 проміле алкоголю в крові. Тому захисник вважає, що встановлений у ОСОБА_1 рівень алкоголю у розмірі 0, 24 проміле, з урахуванням можливої похибки, не може бути підставою для притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 (а) ПДР України.
Крім того, захисник просить поновити строк на апеляційне оскарження у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату та час розгляду справи, при цьому є військовослужбовцем і не мав можливості з`явитись до суду та цікавитись результатом розгляду своєї справи.

Переглянувши справу за апеляційною скаргою захисника Грінцова І. В., вислухавши його пояснення та пояснення ОСОБА_1 з проханням її задовольнити, вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, вважаю, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.
При цьому вважаю, що строк на апеляційне оскарження постанови судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року підлягає поновленню, оскільки пропущений з поважних причин. Так, ОСОБА_1 був відсутній під час судового розгляду справи про притягнення його до адміністративної відповідальності. Матеріали справи не містять даних, які б підтверджували факт направлення ОСОБА_1 копії постанови суду протягом трьох днів з дня її прийняття.

Відповідно до ст. ст. 245, 280, 283 КУпАП в справі про адміністративне правопорушення обставини правопорушення повинні бути з`ясовані всебічно, повно й об`єктивно в їх сукупності. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган /посадова особа/ встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Розглянувши справу, посадова особа виносить постанову, яка повинна містити найменування органу /посадової особи/, який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акту, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення; порядок та строк його оскарження.
З даних матеріалів справи вбачається, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, доведена зібраними у справі доказами, а саме даними протоколу про адміністративне правопорушення, чеку приладу «Драгер», акту огляду на стан алкогольного сп`яніння, направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння, відеозапису з бодікамери поліцейського.
Згідно даних протоколу про адміністративне правопорушення від 18.09.2025, того ж дня, близько 00 год. 17 хв. ОСОБА_1 керував автомобілем «Хонда», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому порядку із застосуванням приладу «Драгер», результат огляду 0.24 проміле. 
Таким чином, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Викладені у протоколі про адміністративне правопорушення обставини узгоджуються з наявним в матеріалах справи відеозаписом, з якого вбачається, що ОСОБА_1 зупинено через пересування під час комендантської години. Під час спілкування поліцейські повідомили про запах алкоголю з порожнини рота, на що ОСОБА_1 повідомив, що нічого не вживав. На пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 погодився. Драгер показав результат 0,24 проміле. ОСОБА_1 роз`яснено право не погодитись з результатом огляду, а також те, що у такому випадку його буде направлено для огляду до медичного закладу. ОСОБА_1 погодився з результатами приладу «Драгер». В подальшому його було відсторонено від керування транспортним засобом, ознайомлено з правами та обов`язками, а також зі змістом складеного протоколу.
Всупереч доводів апеляційної скарги захисника, ОСОБА_1 було роз`яснено право не погодитись з результатами огляду на місці зупинки транспортного засобу, а також можливість пройти огляд у медичному закладі. В той же час ОСОБА_1 погодився з результатами приладу «Драгер», що підтверджується його підписом у чеку приладу та акті огляду на стан сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, не висловлював заперечень щодо отриманого результату приладом Драгер, не висловив бажання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі.
Крім того вважаю, що доводи апеляційної скарги про пропущений строк проходження повірки приладу Драгер, за допомогою якого ОСОБА_1 проходив огляд є безпідставними.
Так, періодичність повірки вимірювачів вмісту алкоголю в крові та повітрі, що видихається, установлена наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13 жовтня 2016 року № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих ЗВТ, що перебувають в експлуатації, за категоріями», який зареєстровано у Міністерстві юстиції України за №1417/29547 від 1 листопада 2016 року, і становить 1 рік. 
На офіційному сайті ТОВ «АТЗТ Компанія «Сатурн Дейта Інтернешенл», який надає послуги сервісного центру для гарантійного та післягарантійного обслуговування приладів алко- та наркодіагностики Drager зазначено, що для використання приладів у професійній діяльності у підрозділах Департаменту патрульної служби та Управління національної поліції, Міністерства охорони здоров`я та службах охорони праці та безпеки підприємств необхідне своєчасне проведення операцій «Сервісне технічне обслуговування», «Градуювання та «Повірка» принаймні 1 раз на 12 місяців.
Отже, міжкалібровочний інтервал приладу «Alcotest 6820» відповідно до інструкції з експлуатації, становить 12 місяців, і оскільки в даному випадку останнє калібрування було проведене 15.11.2024, такий інтервал під час огляду ОСОБА_1 порушений не був. Більш того, доводи апеляційної скарги захисника про те, що отриманий результат огляду ОСОБА_1 0, 24 проміле не є таким, що свідчить про перебування особи в алкогольному сп`янінні, з огляду на положення міжнародних актів, також свідчить про фактично згоду з отриманим результатом. 
Так, згідно з пунктом 7 Розділу ІІ Інструкції, установлення стану алкогольного сп`яніння здійснюється на підставі огляду, який проводиться згідно з вимогами цієї Інструкції поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, показники яких після проведення тесту мають цифровий показник більше 0,2 проміле алкоголю в крові.
Таким чином, твердження захисника про те, що показники газоаналізатора «Драгер» на рівні 0,24 проміле алкоголю у видихуваному повітрі не є станом алкогольного сп`яніння, не заслуговують на увагу, з огляду на чинне законодавство України. 
За таких обставин вважаю, що доводи апеляційної скарги захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також відсутність в діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є необґрунтованими, а тому підстав для її задоволення не вбачаю. 
Постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2025 року, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

На підставі викладеного та керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - 

П О С Т А Н О В И В:

Поновити захиснику Грінцову І. В. строк на апеляційне оскарження.
Апеляційну скаргу захисника Грінцова І. В. залишити без задоволення, а постанову судді Святошинського районного суду м. Києва  22 жовтня  2025 року, якою  ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, - без міни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя 
Київського апеляційного суду О.В. Жук