Справа № 308/18701/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року         місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:
головуючої судді – Світлик О.М.,
за участю секретаря судового засідання – Заяць А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Колект» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 19.01.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено договір №3400709 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з розділом 1 кредитного договору ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати позичальнику грошові кошти (кредит) у сумі 7200 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Кредит надається строком на 363 днів, стандартна процентна ставка – 1,99% на день. ТОВ «Лінеура Україна» належним чином виконало свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику грошові кошти шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 (саме цю картку позичальник зазначив при оформленні кредиту). Факт надання кредитних коштів підтверджується документом від надавача платіжних послуг – ТОВ «Універсальні платіжні рішення».
Вказує, що відповідач неналежним чином виконував свої зобов`язання за кредитним договором, допускаючи прострочення сплати чергових платежів, сплачуючи платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи їх взагалі, що призвело до виникнення простроченої заборгованості.
Усвідомлюючи наявність фінансових зобов`язань перед первісним кредитором, відповідач здійснював часткові платежі в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №3400709 від 19.01.2023 (деталізацію платежів наведено у розрахунку заборгованості, доданому до позову). Останній платіж відповідач здійснив 20.06.2023 в сумі 10 грн. Здійснюючи платежі, відповідач своїми конклюдентними діями підтвердив прийняття умов укладеного кредитного договору, який створив для нього цивільні права та обов`язки (частину з яких позичальник виконав).
Зауважує, що 26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт» було укладено договір факторингу №26102023, за яким первісний кредитор відступив товариству «ФК Профіт» право вимоги за кредитним договором. Надалі ТОВ «ФК Профіт» відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Сіті Колект» (позивачу, новому кредитору) відповідно до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025. За умовами цього договору ТОВ «ФК Профіт» відступає (передає) новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги кредитора за визначеними кредитними договорами, сплативши ТОВ «ФК Профіт» грошові кошти в розмірі ціни відступлення, у порядку та строки, встановлені договором. Згідно з додатком 1 (реєстр боржників) до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором №3400709 становить 35837,99 грн. Оскільки додаток 1 (реєстр боржників) є об`ємним документом і містить дані щодо кількох тисяч позичальників, на підтвердження зазначеного факту додаються копія самого договору факторингу, копії першої та останньої сторінок додатку 1 (із застереженням про наявність оригіналу додатку 1 у позивача) та копія витягу з додатку 1, що містить інформацію про заборгованість конкретно відповідача за договором №3400709.
Представник позивача зазначає, що станом на дату подання цього позову заборгованість відповідача за кредитним договором №3400709 від 19.01.2023 становить 35837,99 грн, з яких: тіло кредиту – 7199,99 грн; нараховані відсотки – 28638 грн, на підтвердження чого додається детальний розрахунок суми боргу за договором.
З огляду на викладене, відповідач порушив умови кредитного договору і станом на дату подання позову непогашена заборгованість складає 35837,99 грн, що підтверджено розрахунком.
На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» заборгованість за кредитним договором №3400709 від 19.01.2023 у розмірі 35837,99 грн, понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн.
Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.12.2026 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також здійснювати розгляд (формування та зберігання) судової справи в змішаній (паперовій та електронній) формі, при цьому додатки до позовної заяви зберігати лише в електронній формі.
29.01.2026 від відповідача до суду надійшов відзив не позовну заяву, згідно яким просить позовну заяву залишити без задоволення.
У поданому відзиві відповідач зазначає, що із змісту позовних вимог вбачається, що позивач, обґрунтовуючи своє право вимоги до відповідача за кредитним договором №3400709 від 19.01.2023, , посилається на договір про відступлення права вимоги №26102023 від 26.10.2023 та договір факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025. Відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №26102023 ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК Профіт» приймає права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (пункт 1.1 договору відступлення прав вимоги). Так, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом п`яти робочих днів з моменту підписання договору відступлення прав вимоги та заповнення реєстру боржників (додаток №1) підготувати та передати ТОВ «ФК Профіт» реєстр боржників з усіма заповненими даними про боржників, які обов`язково повинні міститься у реєстрі боржників (пункти 8.3, 8.3.1 договору відступлення прав вимоги). Протягом п`яти робочих днів з моменту отримання ТОВ «ФК Профіт» електронної форми реєстру боржників ТОВ «ФК Профіт» формує та надає ТОВ «Лінеура Україна» для підписання акт приймання-передачі реєстру боржників (пункт 8.3.2 договору відступлення прав вимоги). Таким чином, належним доказом на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №3400709 від 19.01.2023 від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК Профіт» є заповнений реєстр боржників (додаток №1 до договору, у якому зазначені особисті дані боржника та розмір грошового зобов`язання, а також підписаний сторонами договору акт приймання-передачі реєстру боржників). Однак із матеріалів справи не вбачається, що позивачем вказаний реєстр боржників та акт приймання-передачі реєстру боржників до позовної заяви додано, тобто такий є відсутній. Крім того, відповідач звертає увагу на той факт і ту обставину, що фотокопія реєстру божників №1 до договору факторингу №ДО-20250909/001 віл 09.09.2025 «є нечитабельна», що не дає можливість провести належну ідентифікацію відомостей щодо боржника ОСОБА_1 , а відтак дані витягу з цього ж реєстру божників №1 до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, у яких за номером «???» зазначена особа – ОСОБА_1 (кредитний договір №3400709 на загальну суму 35837,99 грн) є недостовірними, а тому судом не повинні братися до уваги. Отже, факт переходу права вимоги за договором №3400709 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» до наступного (нового) кредитора – ТОВ «ФК Профіт» та відповідно до позивача не доведений. Враховуючи викладене, на думку відповідача, позивачем не доведено права вимоги до відповідача за даним позовом, а відтак відсутні правові підстави для стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Сіті Колект» заборгованості за кредитним договором.
Крім того, відповідач у відзиві на позов наголошує, що він у період із 10.03.2022 по 17.07.2023 перебував/знаходився в статусі військовослужбовця, який із перших днів повномасштабного вторгнення був виведений в район ведення бойових (спеціальних) завдань в напрямку Північно-Східного регіону України та брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, де і знаходився по день звільнення. Він одержав статус УБД, що підтверджується посвідченням НОМЕР_2 від 14.09.2023, виданим військовою частиною НОМЕР_3 . Наведене свідчить про те, що первісний кредитор не мав права нараховувати відсотки за користування кредитом протягом періоду, вказаного позивачем у позові, починаючи з 19.01.2023 та по 17.07.2023 згідно з частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Своєю чергою, відповідач ОСОБА_1 відносився до першої категорії осіб, які мають пільги, встановлені частиною п`ятнадцятою статті 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», оскільки з наданих ним доказів вбачається, що він був військовослужбовцем, який під час дії особливого періоду, зокрема в 2022-2023 роках брав участь у заходах, необхідних для оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи у складі військової частини НОМЕР_4 Збройних Сил України.
На підставі наведеного, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у зв`язку із безпідставністю, необґрунтованістю та недоведеністю позовних вимог.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому у прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити за відсутності представника позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.
За приписами частини першої, другої, восьмої статті 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 19.01.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3400709.
Згідно з пунктом 1.2 договору на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі – кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 7200 грн.
Відповідно до пункту 1.3 договору строк кредиту – 364 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 14 днів. Детальні терміни повернення (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується – графік платежів), що є додатком №1 до цього договору. Графік платежів розраховується з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки, виходячи з припущення, що клієнт виконає свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі.
Пунктами 1.4, 1.4.1 договору передбачено, що тип процентної ставки – фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: Стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в пункті 1.3 цього договору.
Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту з використанням реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту у випадку не можливості зарахування платежу на зазначену платіжну карту з будь-яких причин, які не залежать від товариства (в тому числі, але не виключно у випадку відсутності авторизації платіжної картки) (пункт 2.1 договору).
Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора А207.
Відповідач ознайомився із Паспортом споживчого кредиту. Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), який підписано ним електронний підписом А207 19.01.2023.
ТОВ «Пейтек Україна» повідомило ТОВ «Лінеура Україна» про успішне перерахування 19.01.2023 о 19:32:15 на платіжну карту № НОМЕР_1 коштів у сумі 7200 грн, що підтверджується відповідним листом за вих. №20240228-705 від 28.02.2024.
Із розрахунку заборгованості за договором №3400709 від 19.01.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 26.10.2023, складеним ТОВ «Лінеура Україна», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 35837,99 грн, з яких: тіло кредиту – 7199,99 грн; нараховані відсотки – 28638 грн.
26.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» (кредитор) і ТОВ «ФК Профіт» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №26102023, відповідно до пункту 1.1 якого на умовах, встановлених цим договором, кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).
Відповідно до пункту 6.2.3 договору відступлення прав вимоги права вимоги переходять до нового кредитора з моменту зарахування грошових вимог в повному обсязі в розмірі, визначеному в п. 7.1 договору (1170331,26 грн), на рахунок кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується протягом 5-ти робочих днів з моменту підписання договору відступлення прав вимоги та заповнення реєстру боржників (додаток №1) підготувати та передати ТОВ «ФК Профіт» реєстр боржників з усіма заповненими даними про боржників, які обов`язково повинні міститься у реєстрі боржників (пункти 8.3, 8.3.1 договору відступлення прав вимоги).
Протягом 5 робочих днів з моменту отримання ТОВ «ФК Профіт» електронної форми реєстру боржників ТОВ «ФК Профіт» формує та надає ТОВ «Лінеура Україна» для підписання акт приймання-передачі реєстру боржників (пункт 8.3.2 договору відступлення прав вимоги).
09.09.2025 між ТОВ «ФК Профіт» та ТОВ «ФК «Сіті Колект» був укладений договір факторингу №ДО-20250909/001, відповідно до пункту 2.1 якого у відповідності до умов цього договору клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту фінансування (ціну договору) за відступлення прав вимоги у порядку та у строки, встановлені цим договором.
Згідно з пунктом 3.1.3 договору факторингу право вимоги переходить до фактора з моменту підписання цього договору, після чого фактор стає кредитором щодо боржників стосовно їх заборгованостей за кредитними договорами.
Платіжною інструкцією №1 від 17.09.2025 підтверджується факт перерахування ТОВ «ФК «Сіті Колект» на рахунок ТОВ «ФК Профіт» грошових коштів у сумі 1007777,66 грн в якості плати за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025.
Позивач на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором №3400709 від 19.01.2023 від ТОВ «ФК Профіт» до ТОВ «Сіті Колект» долучив копію витягу з реєстру боржників до договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, згідно з яким до позивача перейшло право вимоги до боржника ОСОБА_1 за вказаним договором у розмірі 35837,99 грн, з яких: тіло кредиту – 7199,99 грн; нараховані відсотки – 28638 грн.
Відповідно до вимог частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять його умови. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В силу вимог частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до статті 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
Згідно з вимогами частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що 19.01.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №3400709 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 7200 грн строком на 364 днів.
Звертаючись до суду із даним позовом та обґрунтовуючи своє право на стягнення заборгованості за кредитним договором за №3400709 від 19.01.2023, позивач зазначав, що набув відповідне право вимоги на підставі договору факторингу №ДО-20250909/001 від 09.09.2025, укладеного між ним та ТОВ «ФК Профіт», яке набуло відповідне право вимоги до відповідача від ТОВ «Лінеура Україна» згідно з умовами договору відступлення прав вимоги №26102023 від 26.10.2023.
Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).
Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).
Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
В силу вимог частини першої статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами частини першої статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до вимог частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.
Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (частини перша та друга статті 95 ЦПК України).
Таким чином, належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що вони містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18 зроблено правовий висновок, що правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.
Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року у справі №243/11704/15-ц).
Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України).
При цьому відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 04 червня 2020 року у справі №910/1755/19, у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.
Передати можливо лише дійсне право вимоги, тобто таке, що виникає із зобов`язання, яке не припинилось на момент передачі прав новому кредитору, та умов правочину, які не є нікчемними та не визнані судом недійними.
Отже, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №752/8842/14-ц, постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 січня 2019 року у справі №909/1411/13, від 13 жовтня 2021 року у справі №910/11177/20).
У постанові від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012).
Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17 зазначено, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (стаття 1077 ЦК України) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах».
Як встановлено судом, пунктом 6.2.3 договору відступлення прав вимоги №26102023 від 26.10.2023, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК Профіт», права вимоги переходять до нового кредитора з моменту зарахування грошових вимог в повному обсязі в розмірі, визначеному в пункті 7.1 договору (1170331,26 грн), на рахунок кредитора, після чого новий кредитор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.
Водночас, до матеріалів справи позивачем не долучено доказів про те, що ТОВ «ФК Профіт» було здійснення перерахування грошових коштів в розмірі 1170331,26 грн на рахунок ТОВ «Лінеура Україна».
У матеріалах справи відсутній також акт приймання-передачі реєстру боржників та витяг з реєстру боржників, право вимоги до яких переходить за вказаним договором відступлення прав вимоги.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу.
У тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.
Вказані обставини свідчать про недоведення факту набуття прав вимоги фактором ТОВ «ФК Профіт» згідно з договором відступлення прав вимоги №26102023 від 26.10.2023 до відповідача за кредитним договором №3400709 від 19.01.2023, а відтак, такі права вимоги не могли перейти від ТОВ «ФК Профіт» до нового кредитора «ФК «Сіті Колект».
Отже, факт переходу права вимоги за договором №3400709 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від первісного кредитора ТОВ «Лінеура Україна» до наступного (нового) кредитора – ТОВ «ФК Профіт» та відповідно до позивача не доведений.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2040/20).
Враховуючи наведені вимоги закону та встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач ТОВ «ФК «Сіті Колект» не довів порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 та наявність саме у цього товариства права звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3400709 від 19.01.2023, а тому підстави для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості на користь позивача відсутні.
Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, тому відповідно до вимог статті 141 ЦПК України судові витрати позивача, які згідно із статтею 133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, не відшкодовуються.
Керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 223, 259, 263-265, 267, 279, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіті Колект», код ЄДРПОУ 43950742, місцезнаходження: проспект Соборності, будинок 30-А, приміщення 321, м. Київ.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Дата складення повного судового рішення – 06 квітня 2026 року.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду
Закарпатської області        О.М. Світлик