ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 березня 2026 року 
м. Київ
справа № 757/24125/24
провадження № 51-4692 км 25
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2025 року щодо 
ОСОБА_6 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 
засудженого за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених 
ч. 1, ч. 2 ст. 309 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Зміст судових рішень
1. Вироком Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2025 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн; за ч. 2 ст. 309 КК у виді штрафу у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн. 
2. На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн.
3. Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за скаргою прокурора на вирок Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2025 року щодо ОСОБА_6 .
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
4. У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. На обґрунтування своїх доводів вказує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, оскільки в апеляційній скарзі були наведені доводи про те, що місцевий суд не звернув увагу на невідповідність кваліфікації дій обвинуваченого диспозиціям ч. 1 та ч. 2 ст. 309 КК з огляду на те, що кваліфікація за ч. 1 ст. 309 КК є зайвою, а тому оскаржував вирок місцевого суду виключно в частині неправильної кваліфікації дій обвинуваченого.
Позиції учасників судового провадження
5. У судовому прокурор підтримала касаційну скаргу та просила її задовольнити. 
Мотиви Суду
6. Заслухавши доповідь судді, доводи сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла таких висновків.
7. Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
8. Згідно з положеннями ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є, зокрема істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
9. При цьому ст. 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
10. Частиною 4 ст. 399 КПК передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.
11. Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього Кодексу.
12. Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор оскаржив вирок місцевого суду в апеляційному порядку, у тому числі з підстави неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме неправильної кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1, ч. 2 ст. 309 КК, оскільки вважав, що вони повинні бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 309 КК. 
13. Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на підставі ч. 4 ст. 399 КПК, суддя суду апеляційної інстанції мотивував своє рішення тим, що під час судового розгляду кримінального провадження щодо  ОСОБА_6 , здійсненого в порядку ч. 3 ст. 349 КПК, фактичні обставини кримінального провадження, правильність кваліфікації його дій та суть пред`явленого обвинувачення судом за згодою учасників судового провадження не досліджувалися. У зв`язку із цим дійшов висновку, що прокурор оскаржив вирок суду на підставах, на яких його не може бути оскаржено згідно з положеннями ст. 394 КПК.
14. Однак з указаним висновком апеляційного суду колегія суддів погодитися не може.
15. Суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення на підставі положень КПК щодо особливостей апеляційного оскарження окремих судових рішень (ч. 2 ст. 394 цього Кодексу), залишив поза увагою, що такі особливості не стосуються можливості оскарження в апеляційному порядку вироку на інших підставах, не вказаних у цій статті, у тому числі на підставі неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність під час кваліфікації дій особи судом першої інстанції.
16. Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 лютого 2018 року (справа № 756/5578/15-к, провадження № 13-3зво18), національне законодавство, зокрема ч. 2 ст. 394 КПК, встановлює обмеження щодо можливості апеляційного оскарження судового рішення лише на підставі заперечення обставин, які ніким не оспорювалися і дослідження яких суд визнав недоцільним. Право на оскарження рішення суду у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій указаним Кодексом не обмежується. Тобто норми КПК не містять обмежень щодо оскарження в апеляційному порядку кримінально-правової кваліфікації дій, зокрема й у тих кримінальних провадженнях, у яких під час судового розгляду суд першої інстанції застосував ч. 3 ст. 349 КПК і визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися.
17. За таких обставин, судом апеляційної інстанції було допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, яке є істотним, оскільки ставить під сумнів законність і обґрунтованість судового рішення, а тому Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Київського апеляційного суду від 03 листопада 2025 року скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3