ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2026 року Чернігів Справа № 620/645/26

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Падій В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним ОСОБА_1 до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України в особі- Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Оперативного командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України в особі- Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить:
-визнати протиправною бездіяльність Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій;
-визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не розгляду заяви ОСОБА_1 та не передання її на розгляд Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій;
-зобов`язати Комісію з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу учасника бойових дій, врахувавши висновки суду, викладені у рішенні у цій справі, щодо наявності у ОСОБА_1 права на отримання статусу учасника бойових дій та за результатами розгляду прийняти обґрунтоване рішення щодо надання ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Обґрунтовуючи вимоги, позивач вказує на порушення відповідачем у спірних правовідносинах чинного законодавства України на момент їх виникнення, що стало підставою для його звернення до суду.Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 26.02.2026 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, витребувано у відповідача додаткові докази по справі.
Військовою частиною НОМЕР_1 поданий відзив на позов, в якому заперечують проти позову та вказують, що протокольним рішенням комісії від 20.10.2025 № 10 (р. ІІ п. 322) повернуто до
військових частин (територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, заявникам на їх адресу) для доопрацювання у зв`язку із допущенням помилок під час оформлення документів старшого солдата ОСОБА_1 , оскільки у довідці за підписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.04.2023 №18/5/1212 не відповідає період вимогам наказу Головнокомандувача Збройних Сил України «Про визначення районів ведення бойових дій». Наказом Головнокомандувача Збройних Сил України від 02.02.2023 № 26 з 01.01.2023 Київська область не відносилась до районів введення воєнних (бойових) дій. Під час з`ясування обставин видачі вказаної довідки про безпосередню участь особи у заходах, отримано копію відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.05.2025 №1933/2/5/1897 про те що у період часу, з 18.03.2022 по 07.07.2023 ОСОБА_1 дійсно проходив військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 . Відомостей щодо безпосередньої участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України щодо ОСОБА_1 у ІНФОРМАЦІЯ_5 відсутні. Підтверджень участі особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 у виконанні бойових завдань у період часу з 05.04.2022 по 31.12.2022 не має. Також відсутні бойові накази (розпорядження) угруповань військ про залучення ІНФОРМАЦІЯ_3 до бойових дій або виконання бойових завдань. Вказане підтверджує витяг з «бойового» наказу ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2022 № 41 про здійснення маршу для охорони ділянки дороги АДРЕСА_1 , на якій не велися бойові дії. Наказ не містить підстави видачі, хто саме ставив вказану бойову задачу ІНФОРМАЦІЯ_4 , до яких сил та засобів відносився ІНФОРМАЦІЯ_6 в спірний період часу. Сам по собі ІНФОРМАЦІЯ_6 не може визначати бойові завдання. Враховую спірність факту та підстави видачі довідки про безпосередню участь у заходах ОСОБА_1 , Комісія позбавлена можливості розглянути питання надання статусу по суті.
Ухвалою суду від 19.03.2026 заяву представника Військової частини НОМЕР_1 про витребування доказів у справі № 620/645/26 задоволено; витребувано у ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) докази по справі, а саме: -інформацію про видачу довідки про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України від 17.04.2023 №18/5/1212, з витягом про реєстрацію та присвоєння відповідного номеру за вказаною датою у журналі вихідної кореспонденції; - на підставі, якого наказу, директиви було залучено ІНФОРМАЦІЯ_6 до ведення бойових дій у період часу з 05.04.2022 по 31.12.2022, зазначити до складу яких сил та засобів був включений ІНФОРМАЦІЯ_7 в період часу, з 05.04.2022 по 31.12.2022, з доказами включення (бойовий наказ, бойове розпорядження);
- які бойові завдання ставились ІНФОРМАЦІЯ_5 угрупуванням військ або вище стоячим командуванням, з 05.04.2022 по 31.12.2022;
-на підставі чого був виданий наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2022 № 41, з зазначенням посадової особи, посади та посилання на бойовий наказ (розпорядження); 
- витяг з Журналу бойових дій ІНФОРМАЦІЯ_3 інв. № 506 з інформацією про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах та їх підстава, засвідчені належним чином. ІНФОРМАЦІЯ_8 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_9 ) подав відзив на позов, в якому не визнає позов ОСОБА_1 , вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 29.01.2025 позивач подав заяву про надання статусу учасника бойових дій до ІНФОРМАЦІЯ_10 , а не безпосередньо комісії або через центр надання адміністративних послуг або засобами Порталу Дія. При цьому, згідно Порядку у ІНФОРМАЦІЯ_10 відсутні повноваження розглядати заяви про надання статусу учасника бойових дій та приймати рішення за результатами їх розгляду, також не передбачено їх направлення до комісії (міжвідомчої комісії).
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд враховує таке.
Судом встановлено, 18.03.2022 ОСОБА_1 призваний у Збройні Сили України ІНФОРМАЦІЯ_11 на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» та був зарахований до списків особового складу першого відділення першого взводу третьої роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та приступив до виконання службових обов`язків на посаді старшого стрільця, згодом на посаді гранатометника.
З витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 05.04.2022 № 74 слідує, що 05.04.2022 третю роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , в складі якої перебував старший солдат ОСОБА_1 , було передано під оперативний контроль керівнику сектора № НОМЕР_3 оборони міста Київ, після чого особовий склад третьої роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконуючи бойовий наказ, здійснивши марш, прийняв під охорону та оборону об`єкт ДП «Антонов» у м.Київ.
17.04.2023 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_12 була видана довідка №2/5/1212 від 17.04.2023 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Згідно із зазначеною довідкою, старший солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 05.04.2022 по 28.11.2022 та з 07.12.2022 по 26.02.2023 рав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Ця довідка є підставою для надання статусу учасника бойових дій (додаток 6).
07.07.2023 старшого солдата ОСОБА_1 , гранатометника першого відділення охорони першого взводу охорони третьої роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 звільнено наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) від 06.07.2023 №49-РС в запас на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за сімейними обставинами), що підтверджується витягом із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 07.07.2023 №188.
29.01.2025 позивач, через ІНФОРМАЦІЯ_9 , у якому перебуває на обліку, подав заяву за вх. №689 про надання йому статусу учасника бойових дій.
На вказану заяву позивачу надійшла відповідь від 12.02.2025 за №2/3/1/2565, якою повідомлено, що оскільки разом із заявою було надано копію довідки (Додаток 6), а не оригінал, 11.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 було надіслано запит за №1962/1/519 на начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо видачі оригіналу вказаної довідки, після отримання якої буде сформовано відповідний пакет документів та надіслано на розгляд засідання комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.
03.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 надіслав ОСОБА_1 листа, яким повідомив, що на запит за №1962/1/519 отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.05.2025 за № 1933/2/5/1897 про нібито відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей стосовно ОСОБА_1 про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та що на території Бориспільського району Київської області бойові дії не велися.
Позивач, вважаючи, що відповідачами не направлено його заяву для розгляду комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій, не розглянуто його заяву по суті, не прийнято рішення щодо надання (або відмови в наданні) йому статусу учасника бойових дій звернувся до суду за захистом свого права. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає та враховує наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Аналіз даної норми дає змогу дійти висновку, що діяльність органів державної влади та місцевого самоврядування здійснюється у відповідності до спеціально-дозвільного типу правового регулювання, який побудовано на основі принципу «заборонено все, крім дозволеного законом; дозволено лише те, що прямо передбачено законом». Застосування такого принципу суттєво обмежує цих суб`єктів у виборі варіантів чи моделі своєї поведінки, а також забезпечує використання ними владних повноважень виключно в межах закону і тим самим істотно обмежує можливі зловживання з боку держави та її органів.
Вчинення ж державним органом чи органом місцевого самоврядування, їх посадовою особою дій у межах компетенції, але не передбаченим способом, у не передбаченій законом формі або з виходом за межі компетенції є підставою для визнання таких дій та правових актів, прийнятих у процесі їх здійснення, неправомірними.
Обсяг судового контролю в адміністративних справах визначено частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, в якій зазначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Зазначені критерії є вимогами для суб`єкта владних повноважень, який приймає відповідне рішення, вчиняє дії чи допускається бездіяльності.
Згідно зі статтею 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
У зв`язку зі збройною агресією рф проти України Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. У подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України, затвердженими законами України, який триває і даний час.
Суспільні відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням конституційного обов`язку стосовно захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, визначення загальних засад проходження в Україні військової служби регламентовані, насамперед, нормами Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року №2232-XII (далі - Закон №2232-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно з частиною першою статті 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Частиною четвертою вказаної статті визначено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до частини першої статті 40 Закону №2232-XII гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України "Про Збройні Сили України", "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей" та іншими законами.
Згідно з статтею 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року №2011-XII (далі - Закон №2011-XII, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Суспільні відносини з приводу набуття громадянином правового статусу учасника бойових дій регламентовані, зокрема, приписами Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі – Закон №3551-ХІІ, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно зі статтею 5 Закону №3551-ХІІ учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час*.
Відповідно до пункту 19 частини першої статті 6 Закону №3551-XII військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового та начальницького складу підрозділів оперативного забезпечення зон проведення антитерористичної операції центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового, начальницького складу, військовослужбовці Міністерства внутрішніх справ України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, особи рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, особи начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, особливості набуття статусу учасника бойових дій якими визначені у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Аналіз наведених положень свідчить, що законодавець у кожному випадку пов`язує надання статусу учасника бойових дій із фактичною участю у збройному протистоянні, яка має ознаки безпосередності, тобто особистого виконання бойових (службових) завдань у складі військових формувань під час здійснення відповідних заходів. Йдеться не про будь-яке виконання обов`язків військової служби в умовах воєнного стану, а про реальне та особисте залучення до виконання завдань, безпосередньо пов`язаних із відсіччю та стримуванням збройної агресії, що за своїм змістом і характером передбачають підвищений рівень небезпеки для життя і здоров`я військовослужбовця. Виконання завдань забезпечувального, чергового чи охоронного характеру, навіть у період дії воєнного стану, саме по собі не може ототожнюватися з такою безпосередньою участю.
При цьому зміст поняття «безпосередня участь» підлягає системному тлумаченню у взаємозв`язку з нормативними актами, прийнятими на виконання Закону №3551-ХІІ, які визначають порядок підтвердження такої участі та критерії її встановлення. 
У цьому контексті територіальна складова не є самостійно встановленим обмеженням, а виступає елементом правової моделі, відповідно до якої безпосередність участі пов`язується з виконанням бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених у встановленому порядку. 
Відсутність встановленого факту виконання завдань у таких районах виключає можливість визнання відповідної діяльності як безпосередньої участі у розумінні пункту 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ.
Подібний підхід щодо обов`язковості встановлення у сукупності, зокрема, функціональної та територіальної ознак застосований Верховним Судом, зокрема, у постанові від 29 березня 2024 року у справі № 440/3321/23 та у постанові від 17 лютого 2026 року у справі №200/7237/24.
Механізм надання статусу учасника бойових дій визначений Порядком надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року №413 (далі – Порядок №413, у редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Згідно положень підпункту 4 пункту 4 Порядку № 413 підставою для надання статусу учасника бойових дій для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.
Заявники, зазначені в абзаці першому цього підпункту, за власним бажанням можуть додавати інші документи, які містять докази та підтверджують факт виконання ними особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.
Відповідно до підпункту 1 пункту 5 Порядку № 413, для надання статусу учасника бойових дій документи подаються командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації стосовно заявників, зазначених в пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону, або самостійно заявником з їх числа у разі неподання документів командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації.
Для надання статусу учасника бойових дій заявникам з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону, які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, командири (начальники) військових частин (органів, підрозділів) або інші керівники підприємств, установ та організацій протягом 30 календарних днів з дня участі осіб у виконанні бойових (службових) завдань, у проведенні розвідувальних заходів, отримання травм (поранень, контузій, каліцтв) зобов`язані подати на розгляд комісії, утвореної міністерством, центральним органом виконавчої влади чи іншим державним органом, у підпорядкуванні яких перебували військові частини (органи, підрозділи), установи та заклади, у складі яких проходили службу заявники, довідки за формою згідно з додатком 6 або додатком 7 (пункт 8 Порядку №413).
Згідно пункту 11 Порядку №413 для надання статусу учасника бойових дій заявник подає комісії (міжвідомчій комісії) заяву.
Заява може подаватися:
у паперовій формі за формою згідно з додатком 8:
безпосередньо комісії (міжвідомчій комісії), у тому числі шляхом надсилання засобами поштового зв`язку;
через центр (заявниками з числа осіб, зазначених у пунктах 21 та 25 частини першої статті 6 Закону);
в електронній формі заявниками з числа осіб, зазначених у пункті 19 частини першої статті 6 Закону засобами Порталу Дія (для законних представників або уповноважених осіб зазначених осіб за наявності технічної можливості) або засобами Реєстру.
Подати заяву в електронній формі засобами Порталу Дія може громадянин України, засобами Реєстру - громадянин України, іноземець або особа без громадянства (за наявності реєстраційного номеру облікової картки платника податків).
Заявники, рішення про надання та позбавлення статусу учасника бойових дій яким приймається відповідними комісіями розвідувальних органів, можуть подавати заяву на адресу такої комісії виключно у паперовій формі за формою згідно з додатком 8.
Відповідно до пункту 19 Порядку № 413 рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону.
Системний аналіз наведених норм свідчить, що довідка за формою згідно з додатком 6 до Порядку № 413 із відповідним змістом про участь особи у заходах, визначених пунктом 19 частини першої статті 6 Закону № 3551-ХІІ, є необхідною передумовою для позитивного вирішення питання щодо надання статусу учасника бойових дій відповідною комісією. 
Отже у своєму системному взаємозв`язку положення Закону №3551-ХІІ та Порядку № 413, формують узгоджену правову модель регулювання, відповідно до якої вирішальним критерієм для віднесення діяльності військовослужбовця до безпосередньої участі у бойових діях чи заходах із забезпечення національної безпеки і оборони є встановлення факту виконання ним бойових (спеціальних) завдань у межах районів ведення воєнних (бойових) дій, визначених рішеннями Головнокомандувача Збройних Сил України.
У цьому контексті заслуговує на увагу і постанова Кабінету Міністрів України від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф» (далі – Постанова №1364), якою встановлено механізм формування єдиного переліку таких територій. Відповідно до зазначеної постанови перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які є тимчасово окупованими, затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України за погодженням з Міністерством оборони України на підставі пропозицій відповідних військових адміністрацій; у ньому визначаються дати початку та завершення бойових дій або тимчасової окупації, а сам перелік підлягає регулярному оновленню.
Сам факт запровадження воєнного стану на всій території України та його тривалий характер не є визначальним для оцінки участі особи в бойових діях. Правовий режим воєнного стану є загальнодержавним, однак райони ведення воєнних (бойових) дій визначаються окремими рішеннями уповноважених суб`єктів та мають конкретний територіальний характер.
Судом встановлено, 18.03.2022 ОСОБА_1 зарахований до списків особового складу першого відділення першого взводу третьої роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та приступив до виконання службових обов`язків на посаді старшого стрільця. З витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) від 05.04.2022 № 74 слідує, що 05.04.2022 третю роту охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , в складі якої перебував старший солдат ОСОБА_1 , було передано під оперативний контроль керівнику сектора № НОМЕР_3 оборони міста Київ, після чого особовий склад третьої роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , виконуючи бойовий наказ, здійснивши марш, прийняв під охорону та оборону об`єкт ДП «Антонов» у м. Київ.
17.04.2023 ОСОБА_1 була видана довідка №2/5/1212 від 17.04.2023 про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.
Згідно із зазначеною довідкою, старший солдат ОСОБА_1 дійсно в період з 05.04.2022 по 28.11.2022 та з 07.12.2022 по 26.02.2023 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Ця довідка є підставою для надання статусу учасника бойових дій (додаток 6).
29.01.2025 позивач, через ІНФОРМАЦІЯ_9 , у якому перебуває на обліку, подав заяву за вх. №689 про надання йому статусу учасника бойових дій.
На вказану заяву позивачу надійшла відповідь від 12.02.2025 за №2/3/1/2565, якою повідомлено, що оскільки разом із заявою було надано копію довідки (Додаток 6), а не оригінал, 11.02.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 було надіслано запит за №1962/1/519 на начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо видачі оригіналу вказаної довідки, після отримання якої буде сформовано відповідний пакет документів та надіслано на розгляд засідання комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій.
03.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_9 надіслав ОСОБА_1 листа, яким повідомив, що на запит за №1962/1/519 отримано відповідь ІНФОРМАЦІЯ_3 від 02.05.2025 за № 1933/2/5/1897 про нібито відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_3 відомостей стосовно ОСОБА_1 про його безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та що на території Бориспільського району Київської області бойові дії не велися.
Позивач у позові просить визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо не передання його заяви на розгляд Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій та протиправною бездіяльність цієї Комісії щодо не розгляду його заяви про надання йому статусу учасника бойових дій та зобов`язати Комісію розглянути його заяву про надання йому статусу учасника бойових дій.
Проте як слідує з матеріалів справи на підставі отриманих документів та відповіді ІНФОРМАЦІЯ_3 від 14.03.2026 № 1933/2/5/1/1696, 30 березня 2026 року комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій було прийнято рішення про відмову у наданні статусу учасника бойових дій старшому солдату ОСОБА_1 , на підставі пп. 1 п. 24 Порядку № 413 – «відсутності правових підстав для надання статусу учасника бойових дій», п. 82 р. ІІ протоколу № 3 від 30.03.2026.
За таких обставин Комісією з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій вже розглянуто заяву позивача про надання йому статусу учасника бойових дій та відмовлено йому у наданні такого статусу, а отже виконала свій обов`язок щодо розгляду заяви та прийняття рішення.
Виходячи з принципу ефективності судового захисту та враховуючи фактичний стан правовідносин на момент ухвалення судового рішення, суд вважає, що немає підстав для задоволення позову, оскільки позовні вимоги на час ухвалення цього рішення суду є такими, що втратили актуальність.
Проте якщо позивач у подальшому вважатиме, що рішення відповідача від 30 березня 2026 року є незаконним чи необґрунтованим, він не позбавлений права звернутися до суду з самостійним позовом про оскарження відповідного рішення.
Однак це виходить за межі даної справи, де предметом позову є саме бездіяльність щодо не розгляду заяви позивача від 29.01.2025, а не законність рішення за результатами її розгляду.
Отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Інші доводи учасників справи висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.
Враховуючи вищевикладене, дослідивши фактичні обставини справи, що лежать в основі спору по даній справі, суд дійшов висновку про відсутність необхідності надання відповіді на всі аргументи учасників справи, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Отже враховуючи вищевикладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю.
При вирішенні даної справи судом були враховані положення частини 2 статті 2 та частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Підстави для розподілу судових витрат відсутні, оскільки в позові відмовлено повністю. 
Керуючись статтями 139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. 

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_4 ).
Відповідач: Оперативне командування " ІНФОРМАЦІЯ_1 " Сухопутних військ Збройних Сил України в особі- Комісії з питань розгляду матеріалів про визнання учасниками бойових дій ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ – НОМЕР_5 )
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_8 ( АДРЕСА_5 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_6 ). 

Суддя В.В. Падій