Справа № 750/2516/26 
Провадження № 1-кп/750/382/26 

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2026 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026270000000070 від 27.02.2026, стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого дизайнером ТОВ «Клік-солюшинс», неодруженого, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; раніше не судимого; проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
У січні 2025 року, більш точної дати, місця та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 під час особистої зустрічі та розмови із ОСОБА_8 , досудове розслідування відносно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні, дізнався від останнього про те, що за грошову винагороду у розмірі 2500 доларів США ОСОБА_8 може вплинути на посадову особу закладу загальної середньої освіти на території Чернігівської області для прийняття нею рішення про працевлаштування військовозобов`язаного громадянина України призовного віку на педагогічну посаду, що стане підставою для отримання ним права на відстрочку від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час.
Погодившись із умовами запропонованого працевлаштування, наприкінці січня – початку лютого 2025 року, але не пізніше 06.02.2025, у денний час ОСОБА_5 , перебуваючи біля гіпермаркету «Вена», що знаходиться за адресою: вул. 77-ї Гвардійської Дивізії, 1, м. Чернігів, більш точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, надав ОСОБА_8 неправомірну вигоду у розмірі 2500 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України становило 104146 гривень), який обіцяв за таку вигоду вплинути на директора одного із комунальних закладів загальної середньої освіти Чернігівського району Чернігівської області, яка відповідно до примітки ст. 369-2 КК України є особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що визначена у підпункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції», а саме посадовою особою юридичної особи публічного права, щодо вирішення питання про власне фіктивне працевлаштування на педагогічну посаду, що є підставою для подальшого отримання ним відстрочки від призову на військову службу на період мобілізації та на воєнний час.
У подальшому, ОСОБА_5 , скориставшись правом отримання відстрочки від мобілізації на підставі п. 2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», на прохання ОСОБА_8 довів до відома останнього термін отримання ним відстрочки від мобілізації, що становив понад шість місяців, а саме з 12.02.2025 по 31.08.2025.
При цьому, ОСОБА_8 вказав ОСОБА_5 на необхідність додаткового надання грошових коштів у сумі 1500 доларів США, що була обумовлена строком наданої відстрочки від мобілізації, яка становила більший ніж очікуваний ОСОБА_8 термін, зазначивши при цьому те, що уповноважена особа закладу освіти щомісячно повідомлятиме ІНФОРМАЦІЯ_4 про перебування ОСОБА_5 на посаді вчителя технологій Андріївської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області.
За вказаних обставин, у середині лютого 2025 року, більш точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, але не раніше 12.02.2025, ОСОБА_5 , у денну пору доби, перебуваючи біля гіпермаркету «Вена», що знаходиться за адресою: вул. 77-ї Гвардійської Дивізії, 1, м. Чернігів, під час особистої зустрічі із ОСОБА_8 , досудове розслідування відносно якого здійснюється в іншому кримінальному провадженні, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, на виконання висунутих ОСОБА_8 умов щомісячного повідомлення уповноваженою особою закладу освіти ІНФОРМАЦІЯ_5 про перебування ОСОБА_5 на посаді вчителя технологій Андріївської гімназії Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, надав останньому неправомірну вигоду у розмірі 1500 доларів США (за офіційним курсом Національного банку України становило 62504,4 гривень).
Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у наданні неправомірної вигоди особі, яка обіцяє (погоджується) за таку вигоду вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України.
27.02.2026 між прокурором у кримінальному провадженні – прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 468, 469, 472 КПК України. Угоду укладено в присутності захисника підозрюваного – адвоката ОСОБА_4 . 
Зі змісту укладеної угоди вбачається, що прокурор і підозрюваний ОСОБА_5 дійшли згоди щодо правової кваліфікації діяння підозрюваного за ч. 1 ст. 369-2 КК України, а також щодо істотних для даного кримінального провадження обставин.
Сторонами угоди про визнання винуватості узгоджено призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 369-2 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять) тисяч грн.
Угодою передбачено наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснено підозрюваному під підпис.
У судовому засіданні обвинувачений просив затвердити угоду про визнання винуватості, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, погодився з визначеними угодою умовами та покаранням; зазначив про можливість сплати штрафу.
Захисник просила затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді штрафу.
Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши угоду про визнання винуватості та матеріали кримінального провадження в обсязі, необхідному для вирішення питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
За змістом ч.ч. 2, 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого; угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо нетяжких і тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Правову кваліфікацію кримінального правопорушення стороною обвинувачення здійснено правильно. Злочином завдано шкоду державним і суспільним інтересам. Вид і міру покарання обвинуваченому узгоджено сторонами угоди про визнання винуватості відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України у межах санкції ч. 1 ст. 369-2 КК України.
Обвинувачений ОСОБА_5 погодився на призначення узгодженого покарання та зазначив про можливість сплати штрафу.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч. 4 ст. 474 КПК України, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 476 КПК України.
Також у судовому засіданні сторонами угоди підтверджено, що її укладення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
З урахуванням наведених обставин, укладена у цьому кримінальному провадженні угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону про кримінальну відповідальність; підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ст. 474 КПК України, не встановлено.
Таким чином, суд приходить до переконання щодо необхідності затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором і підозрюваним ОСОБА_5 , та призначити останньому узгоджене сторонами угоди покарання.
Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжні заходи, не застосовувалися. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Процесуальні витрати та речові докази відсутні.
Керуючись ст. ст. 314, 369, 370, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 27 лютого 2026 року, укладену між прокурором у кримінальному провадженні – прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 . 
ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369-2 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ст. 473 КПК України.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя                    ОСОБА_1