Справа № 303/9071/25

П О С Т А Н О В А
Іменем України

19 лютого 2026 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої  – судді Кожух О.А.,
суддів  – Джуги С.Д., Собослоя Г.Г. 
за участі секретаря – Плешинець З.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Луцак Вячеслав Ярославович, на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2025 року (головуючий суддя Куцкір Ю.Ю.) у справі №303/9071/25 про забезпечення позову ПАТ АБ «Південний» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТзОВ «ПЕРФОРМАНС-НЕТ», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А., про визнання недійсними правочинів,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та клопотання про застосування заходів забезпечення позову

20 листопада 2025 року ПАТ АБ «Південний», в інтересах якого діє представник Кувшинова В.П., звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТзОВ «ПЕРФОРМАНС-НЕТ», ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А., в якому просить:
- визнати недійсним Акт про приймання передавання майна учасника до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФОМЕНС-НЕТ» земельної ділянки кадастровий номер 2110400000:01:002:0993, площа 0,0051 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним Акт про приймання передавання майна учасника до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФОМЕНС-НЕТ» земельної ділянки кадастровий номер 2110400000:01:002:0930, площа 0,0478 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним Акт про приймання передавання майна учасника до статутного капіталу товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРФОМЕНС-НЕТ» житлового будинку 9 «Д», загальна площа 249,8 кв.м., житлова площа 163,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61436180 від 08.11.2021 щодо об`єкта нерухомого майна - житловий будинок загальна площа 249,8 кв.м., житлова площа 163,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61435343 від 08.11.2021 щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки кадастровий номер 2110400000:01:002:0930, площа 0,0478 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- скасувати державну реєстрацію права власності, проведену державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітула Г.Д. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 61434279 від 08.11.2021 щодо об`єкта нерухомого майна - земельної ділянки кадастровий номер 2110400000:01:002:0993, площа 0,0051 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просив суд накласти арешт на нерухоме майно, яке є предметом позову та належить відповідачеві ОСОБА_1 , а саме на:
- житловий будинок АДРЕСА_2 ;
- земельну ділянку кадастровий номер 2110400000:01:002:0930, площа 0,0478 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);
- земельну ділянку кадастровий номер 2110400000:01:002:0993, площа 0,0051 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Заява мотивована тим, що майно, яке є предметом позову, вже неодноразово відчужувалося та може бути відчужене знову. Вважає, що відповідач ОСОБА_1 може здійснити дії щодо відчуження майна на користь третіх осіб, що зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі. З поведінки відповідачів у справі вбачається, що відчужуючи належне ОСОБА_2 , на праві спільної сумісної власності, відповідачі мали на меті приховати це майно від виконання в майбутньому за його рахунок зобов`язань за кредитними договорами та рішень суду, від звернення стягнення на майно в порядку виконання судових рішень, що фактично унеможливило виконання судових рішень, а саме: рішення Господарського суду Закарпатської області від 24.11.2021 у справі №907/86/21, рішення Господарського суду Закарпатської області від 21.12.2021 у справі №914/392/21, заочного рішення Київського районного суду м.Одеси від 12.05.2023 у справі №947/25166/22.
Представник позивача вважає, що існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у разі задоволення позову, за захистом яких він звернувся до суду.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2025 року задоволено заяву представника позивача ПАТ АБ «Південний» - Кувшинової Валерії Петрівни про забезпечення позову.
Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке на праві приватної власності належить відповідачеві ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , а саме на:
- житловий будинок 9 Д (дев`ять літера «Д»), загальна площа 249,8 кв.м., житлова площа 163,4 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;
- земельну ділянку кадастровий номер 2110400000:01:002:0930, площа 0,0478 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка);
- земельну ділянку кадастровий номер 2110400000:01:002:0993, площа 0,0051 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Ухвала суду мотивована тим, що між сторонами наявний спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в разі задоволення позову.

Узагальнені доводи апеляційної скарги, позиція інших учасників справи

Не погодившись із вказаною ухвалою місцевого суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Луцак Вячеслав Ярославович, подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2025. 
Вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та такою, що порушує законні права та інтереси ОСОБА_1 , як добросовісного набувача майна. Вказує, що майно, на яке оскаржуваною ухвалою суду накладено арешт набуто ОСОБА_1 в законний спосіб, а саме на підставі договору дарування нерухомого майна, посвідченого 08.10.2025, що підтверджується інформаційними довідками, які містяться в матеріалах справи.
Стверджує, що при укладенні договору дарування майна відповідач – ОСОБА_1 не знав та не міг знати про те, що відносно подарованого йому майна існують будь які заборгованості та судові провадження, оскільки вжив всіх можливих заходів з метою уникнення будь-яких судових спорів у майбутньому.
Апелянт вказує, що, як добросовісний набувач майна не може нести відповідальність через порушення третіх осіб, які були вчинені в межах процедур, призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном.
Зазначає, що позивач звертаючись із позовною заявою не застосував забезпечення позову задля можливості виконання судових рішень в майбутньому, а також декілька років не звертався до суду для визнання правочинів недійсними.
Вважає, що представником позивача не наведено жодного доказу чи факту на підтвердження того, що ОСОБА_1 вчиняв, планував вчиняти чи готувався до вчинення дій, спрямованих на відчуження свого нерухомого майна.
Обраний представником позивача вид забезпечення позову відповідач вважає не відповідає заявленим позовним вимогам, не враховує інтересів інших осіб, як от відповідача ОСОБА_1 , права якого можуть бути порушеними.
Відповідач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2025 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ПАТ АБ «Південний» про застосування заходів забезпечення позову відмовити.
На вказану апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 . Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний», інтереси якого представляє ОСОБА_6 , подало відзив, у якому просить апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2025 року – залишити без змін.
Позивач вважає, що Мукачівський міськрайонний суд в ухвалі від 24.11.2025 обґрунтовано дійшов висновку про наявність підстав для забезпечення позову, оскільки майно, яке є предметом позову, вже неодноразово відчужувалося та існує реальна можливість його повторного відчуження. Крім доводів, наведених у заяві про забезпечення позову, позивач зазначає, що застосовані заходи забезпечення є співмірними заявленим вимогам, мають тимчасовий характер, не перешкоджають розгляду справи по суті та діють лише до виконання рішення суду, яким буде завершено розгляд спору. Також вважає, що ОСОБА_1 не міг і не може вважатися добросовісним набувачем, оскільки він отримав майно безоплатно від матері, яка безпосередньо брала участь у ланцюгу штучних відчужень від пов`язаних осіб, а сам він, як син дарувальниці, не міг не знати а ні про походження активів, а ні про мету їх «очищення» через серію удаваних правочинів. 

Межі розгляду справи апеляційним судом

Суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України, переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта скаргу підтримав та просив задовольнити. 
Інші учасники справи та їх представники в судове засідання не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Судова колегія, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглянула справу за відсутності осіб, які не з?явились в судове засідання.
Заслухавши суддю-доповідача, позицію представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Застосовані норми права та фактичні обставини, встановлені судом 

Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (частини перша та друга статті 149 ЦПК України).
Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).
Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено (частина сьома та речення перше частини одинадцятої статті 153 ЦПК України).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого є справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне й ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, зокрема задля попередження потенційних труднощів із виконанням такого рішення надалі.
Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Заходи забезпечення позову суд застосовує для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинен застосувати лише за необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, із урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звернувся до суду, вартості майна, щодо якого він заявив клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18).
Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17).
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсними актів приймання-передачі майна, скасування державної реєстрації права власності. Стверджував, що боржник для ухилення від сплати коштів, які в іншій справі суд стягнув на користь позивача, відчужив нерухоме майно, яке належало на праві спільної сумісної власності подружжю, хоча за рахунок реалізації такого майна можна було би погасити частково або повністю борг. Надалі нерухоме майно неодноразово відчужувалось або передавалось.
З матеріалів справи вбачається, що в листопаді Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Південний» звернулося до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Перфоманс-Нет»,  ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , де третя особа, що не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А., з вимогою визнати недійсними правочини про відчуження належного позичальнику (поручителю) майна, вважаючи такі угоди фраудаторними, вчиненими на шкоду позичальнику, з метою уникнення можливості звернення стягнення на належне відповідачу майно.
Зі змісту судових рішень та постанов приватного виконавця, копії яких додані до позовної заяви, вбачається наявність зобов`язань у відповідача ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Південний», які складають борг за договором поруки в розмірі 3 025 443,80 грн, заборгованість за кредитним договором в розмірі 222769,06 грн. (а.с.55-78, 98-107).
Вказані зобов`язання між ОСОБА_2 та Акціонерним банком «Південний» виникли на підставі договору поруки від 13.08.2019 з метою забезпечення виконання зобов`язання за договором овердрафту №АО2019-03331 від 13.08.2019 та договору поруки від 13.08.2019, укладеного з метою забезпечення виконання кредитного договору №АО2019-03330 від 13.08.2019.
Згідно із копією заяви подружжя від 13.08.2019 відповідач у справі – ОСОБА_3 надала згоду своєму чоловікові – відповідачу в справі – ОСОБА_2 на укладення договору поруки з Акціонерним банком «Південний» у забезпечення зобов`язань щодо повернення кредиту за умовами договору від 13.08.2019 №АО2019-03331 та всіх додаткових угод до нього, а також щодо кредитного договору від 13.08.2019 №АО2019-03330 та всіх додаткових угод (а.с.81,84).
Заявляючи клопотання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 позивач зазначив, що таке незаконно вибуло з власності дружини боржника ОСОБА_2 – ОСОБА_3 - до третіх осіб, у зв`язку з чим неможливо звернути стягнення в погашення боргу ОСОБА_2 . 
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №449933654 від 30.10.2025 встановлено, що: житловий будинок АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці 2110400000:01:002:0930 на підставі договору дарування від 08.10.2025 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.115-118)
Згідно з відомостей, що містяться в реєстрі вбачається, що вказане нерухоме майно у 2019 році належало на праві власності ОСОБА_7 . 19.11.2019 нерухоме майно було зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу за ОСОБА_3 . 03.11.2021, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень право власності на нерухоме майно було зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Перфоманс-Нет». 30.11.2021 на підставі договору купівлі-продажу майно було зареєстровано за ОСОБА_4 . Далі 08.10.2025, на підставі договору дарування, нерухоме майно, що є предметом спору перейшло у власність до ОСОБА_1 .
Велика Палата Верховного Суду  у постанові від 24 квітня 2024 року у справі №754/5683/22 зазначила, що в суду є можливість застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно відповідача, у разі пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним, за яким таке майно відчужено.
Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не має вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.
Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.
Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.
Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові зауважила, що «можливе подальше відчуження відповідачкою спірної квартири об`єктивно перешкоджатиме ефективному захисту порушених прав позивача з огляду на те, що оспорюваний у цій справі правочин не буде підставою для наступної зміни власника квартири, а тому визнання його недійсним не відновлюватиме порушене право позивача та спонукатиме останнього до ініціювання нових судових спорів».
У справі, що переглядається судом є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, відносно якої суд має ухвалити рішення.
Предметом позову у справі, є вимога позивача про визнання недійсними актів приймання-передачі майна до статутного капіталу нерухомого майна та скасування державної реєстрації такого майна.
Вжиття такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, що належить відповідачеві (пункт 1 частини першої статті 151 ЦПК України), узгоджується з предметом позову в цій справі, а також його видом, характером позовних вимог, відповідає предмету спору, є ефективним та сприяє збереженню балансу інтересів заінтересованих осіб.
Оскільки визнання недійсним правочину, який є безпосередньою підставою для зміни власника спірної нерухомості, так чи інакше вплине на подальший правовий режим цього нерухомого майна, то обраний позивачем та застосований місцевим судом вид забезпечення позову є співмірним із заявленою в цій справі вимогою позову.
Доводи відповідача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що накладення арешту на його майно порушує його права як добросовісного набувача не знаходять підтвердження порушення права особи на володіння та користування майном, не призводять до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване нерухоме майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. 
Крім того відповідач ОСОБА_1 набув право власності на спірне майно на підставі договору дарування (за безвідплатним договором), що свідчить про те, що набувач не зазнав витрат, і, відповідно, статус добросовісного набувача не застосовується. 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого є справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне й ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде ухвалене на користь позивача, зокрема задля попередження потенційних труднощів із виконанням такого рішення надалі.

Висновки апеляційного суду

Посилання апелянта на підставу для скасування ухвали місцевого суду з причин належності майна, на яке накладено арешт, добросовісному набувачу, який не може відповідати за дії третіх осіб не знаходять свого підтвердження та суперечать чинному законодавству.
На стадії забезпечення позову суд не вирішує питання про право власності остаточно, а лише запобігає відчуженню майна. Статус «добросовісного набувача» є предметом доказування під час розгляду справи по суті, а не підставою для відмови у забезпеченні позову.
Наявність у майна нового власника (навіть потенційно добросовісного) не усуває ризику того, що подальше відчуження цього майна третім особам зробить неможливим його повернення законному власнику (позивачу) у разі задоволення позову.
Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.11.2025 постановлена з дотриманням норм цивільного процесуального права та підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. ст. 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Луцак Вячеслав Ярославович – залишити без задоволення.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 листопада 2025 року про забезпечення позову в справі №303/9071/25 – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 23 лютого 2026 року.

Головуюча: 

Судді: