РІШЕННЯ
Іменем України

11 березня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/1114/25 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами позовну заяву
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство “АГРОДІМ” (код 32659577) 16520, с. Городище Ніжинського району Чернігівської області, вул. Перемоги, 79	
до фізичної особи – підприємця Дєляєва Валерія Івановича (РНОКПП НОМЕР_1 )	
АДРЕСА_1 	
про стягнення 55 521 грн 75 коп.	

ВСТАНОВИВ:

10.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство “АГРОДІМ” звернулося з позовом до суду через систему “Електронний суд” до фізичної особи-підприємця Дєляєва Валерія Івановича про стягнення 55 521,75 грн, з яких: 53 225,29 грн боргу та 2 296,46 грн пені.
Поданий позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем Договору надання послуг № 36 від 01.03.2020 та Договору № 17/01 від 17.01.2014 в частині своєчасної оплати.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 18.11.2025 (суддя М.О.Демидова) позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство “АГРОДІМ” залишено без руху, постановлено позивачу протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання: Договору № 17/01 від 17.01.2014; доказів на підтвердження здійснених відповідачем часткових оплат в сумі 20 000,00 грн за Договором №17/01 від 17.01.2014; обґрунтованого розрахунку пені, заявленої до стягнення з урахуванням періодів нарахування, дат та сум здійснених відповідачем оплат (зарахувань) як за Договором надання послуг № 36 від 01.03.2020, так і за Договором № 17/01 від 17.01.2014; вмотивованого обґрунтування про розгляд позовних вимог про стягнення за Договором № 17/01 від 17.01.2014 та за Договором надання послуг № 36 від 01.03.2020 в одному провадженні.
26.11.2025 в межах строку, встановленого ухвалою суду від 18.11.2025, від позивача надійшла заява № 25/1125 від 25.11.2025 про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 18.11.2025.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 01.12.2025 постановлено:
прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі № 927/1114/25;
розгляд справи № 927/1114/25 здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у справі;
відповідачу відповідно до ст. 165 Господарського процесуального кодексу України не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі надіслати (надати) суду відзив на позовну заяву разом з усіма доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, якщо такі докази не надані позивачем; одночасно надіслати (надати) позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, а докази такого направлення надати суду до початку судового засідання;
запропонувати позивачу у строк до п`яти днів з дня отримання відзиву подати до суду відповідь на відзив, копію якого направити відповідачу в той самий строк, докази направлення надати суду разом з відповіддю на відзив;
повідомити сторін, що у разі надходження до суду відзиву відповідача на позовну заяву позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач – заперечення на відповідь позивача у строк до п`яти днів з дня отримання відповідних документів (позивачем відзиву на позовну заяву; відповідачем – відповіді на відзив).
Вказана вище ухвала суду від 01.12.2025, що направлялась відповідачу на адресу реєстрації була повернута до суду з відміткою відділу поштового зв`язку – адресат відсутній за вказаною адресою. 
За змістом п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Отже, вказана вище ухвала суду від 01.12.2026, є такою, що отримана відповідачем 12.12.2025 (дати відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження), а тому останній є таким, що належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.
На підставі розпорядження від 12.01.2026 № 02-01/22/26 керівника апарату Господарського суду Чернігівської області “Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 927/1114/25” був призначений повторний автоматизований розподіл справи № 927/1114/25, внаслідок якого для її розгляду визначено суддю А.С.Сидоренка.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 19.01.2026 постановлено прийняти до розгляду справу № 927/1114/25 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство “АГРОДІМ” до фізичної особи – підприємця Дєляєва Валерія Івановича про стягнення 55 521 грн 75 коп.
Вказана вище ухвала суду від 19.01.2026, що направлялась відповідачу на адресу реєстрації була повернута до суду з відміткою відділу поштового зв`язку – адресат відсутній за вказаною адресою. 
Отже, вказана вище ухвала суду від 19.01.2026, є такою, що отримана відповідачем 29.01.2026 (дати відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження), а тому останній є таким, що належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі.
Процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався.
Згідно з ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:
Згідно ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
У відповідності з ч. 1 ст. 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України). 
Як вказує позивач у поданій позовній заяві, 17.01.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» та фізичною особою-підприємцем Дєляєвим Валерієм Івановичем було укладено Договір № 17/01 від 17.01.2014 року, згідно умов якого ТОВ «СП «Агродім», як Постачальник, передає у власність ФОП Дєляєва Валерія Івановича, а останній, як Покупець, приймає у власність з подальшою оплатою товар, а саме ВРХ. 
Згідно з видатковими накладними позивачем було передано відповідачу наступну кількість товару (ВРХ) на загальну суму 57 618,00 грн, а саме:
- Видаткова накладна №64 від 19.10.2020 року, передано корів із відгодівлі в кількості 2 шт. на загальну суму 25137,00 грн;
- Видаткова накладна №65 від 21.10.2020 року, передано корову із відгодівлі в кількості 1 шт. на загальну суму 10476,00 грн;
- Видаткова накладна №68 від 05.11.2020 року, передано корів із відгодівлі в кількості 2 шт. на загальну суму 22005,00 грн;
17 березня 2021 року згідно платіжної інструкції №45680 Відповідач за отриману худобу здійснив часткову оплату в сумі 20 000,00 грн. 
01.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Сільськогосподарське підприємство «Агродім» та фізичною особою-підприємцем Дєляєвим Валерієм Івановичем було укладено Договір надання послуг № 36, згідно умов якого ТОВ «СП «Агродім», як Виконавець, надає автотранспортні послуги за заявкою Замовника, а ФОП Дєляєв Валерій Іванович зобов`язується їх оплатити. 
Згідно п.2.3 Договору № 36 оплата робіт здійснюється в наступному порядку: протягом 14 банківських днів з дня виставлення виконавцем рахунку на оплату шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок виконавця або шляхом здійснення інших форм розрахунків відповідно до законодавства України.
Відповідно до Договору надання послуг №36 від 01.03.2020 року, Позивач надав послуги з автотранспорту на загальну суму 16718,23 грн, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №221 від 31 травня 2020 року. 
Як вказав позивач, послуги передбачені Договором надання послуг №36 від 01.03.2020 року, були спрямовані на забезпечення виконання Договору №17/01 від 17.01.2014 року. 
25 листопада 2021 року за вих. №1, Відповідач направив позивачу лист щодо зарахування надлишково сплачених коштів за автотранспортні послуги в сумі 1 110,94 грн згідно Договору надання послуг №36 від 01.03.2020 року в рахунок оплати за автотранспортні послуги за Договором №93 від 01.08.2020 року. 
17 вересня 2025 року за вих. № 217 на адресу ФОП Дєляєва В.І. позивачем було надіслано Вимогу по погашенню заборгованості по Договору №17/01 від 17.01.2014 року та Договору надання послуг № 36 від 01.03.2020 року. Станом на дату надсилання вказаної Вимоги у ФОП Дєляєва Валерія Івановича була наявна наступна заборгованість: за Договором № 17/01 від 17.01.2014 року (поставка ВРХ) - 37 618,00 грн; за Договором надання послуг № 36 від 01.03.2020 року (надання автотранспортних послуг) - 15 607,29 грн.
Частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. 
До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Статтею 655 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором купівлі – продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 
Стаття 693 ЦК України зазначає, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.
У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.
Відповідно до ст.538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання.
При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. 
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 
Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.
Як свідчать матеріали справи позивач поставив, а відповідач прийняв товар (худобу) на загальну суму 57 618,00 грн згідно видаткових накладних №64 від 19.10.2020 року, №65 від 21.10.2020 року, №68 від 05.11.2020 року.
Позивач у позовній заяві зазначає, що поставка товару відбулася згідно договору №17/01 від 17.01.2014, проте примірник вказаного договору до матеріалів справи не додано. 
Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що саме видаткові накладні підтверджують здійснення господарської операції щодо поставки товару, тобто поставка відбулася без укладання відповідного договору.
Відповідач за отриманий товар розрахувався частково на суму 20 000,00грн, що підтверджується платіжною інструкцією №45680 від 17.03.2021. 
Відповідно до ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Відповідно до ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Як свідчать матеріали справи, позивач надав відповідачу послуги з перевезення згідно Договору №36 від 01.03.2020 на суму 16718,23 грн, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №221 від 31 травня 2020 року.
Відповідач же в свою чергу за надані послуги не розрахувався. Як вказує позивач ним було зменшено суму боргу відповідача до 15607,29 грн на підставі листа відповідача №1 від 25.11.2021 щодо зарахування надлишково сплачених коштів.
У відповідності з ст. 610, 612, 613 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Стаття 526 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України). 
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Так, позивачем було поставлено відповідачу товар та надано послуг на загальну суму 74 336,23 грн, відповідачем же отриманий товар та надані послуги оплачені частково. 
Заборгованість відповідача на день ухвалення рішення становить 53 225,29 грн, що підтверджується матеріалами справи. 
За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості є обґрунтованими і підлягають задоволенню в сумі 53 225,29 грн. 
Позивач також просить стягнути з відповідача 1629,43 грн пені за період з 17.09.2025 по 06.11.2025 за несвоєчасну оплату товару згідно Договору №17/01 від 17.01.2014 та 676,03 грн пені за період з 17.09.2025 по 06.11.2025 за несвоєчасну оплату послуг згідно договору №36 від 01.03.2020. 
Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 
У відповідності зі ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. 
Згідно ст. 547 Цивільного кодексу України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним
Оскільки матеріалами справи не підтверджено укладання між сторонами договору на поставку товару в письмовій формі і поставка товару відбулася по видатковим накладним №64 від 19.10.2020, №65 від 21.10.2020, №68 від 05.11.2020, нарахування пені за порушення строків оплати товару по цим накладним є безпідставним. 
Що стосується нарахованої пені 676,03 грн за період з 17.09.2025 по 06.11.2025 за несвоєчасну оплату послуг згідно договору №36 від 01.03.2020, то суд зазначає наступне. 
Частинами 4 та 6 статті 231 Господарського кодексу України (чинного на момент укладання договору та надання послуг) встановлено, що штрафні санкції за порушення зобов`язання застосовуються у розмірі передбаченому сторонами у договорі. Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 ГК України).
Пунктом 4.4. Договору №36 сторони передбачили, що у випадку порушення термінів розрахунку за виконаний обсяг роботи замовник сплачує виконавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу. 
Оскільки позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню поза шестимісячним терміном, встановленим ст. 231 Господарського кодексу України, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. 
За приписами частин 1 та 2 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. 
Відповідачем у справі не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, доказів погашення заборгованості в повному обсязі суду не надано. 
Оскільки відповідач у порушення ст. 525, 526, 527, 530 Цивільного кодексу України взятих на себе зобов`язань не виконав та не оплатив отриманий товар та надані послуги, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 53 225,29 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В решті позову слід відмовити.
За правилами ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2 902,76 грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ: 

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство “АГРОДІМ” до фізичної особи-підприємця Дєляєва Валерія Івановича про стягнення 55 521,75 грн задовольнити частково. 
Стягнути з фізичної особи – підприємця Дєляєва Валерія Івановича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Сільськогосподарське підприємство “АГРОДІМ” (код 32659577, 16520, с. Городище Ніжинського району Чернігівської області, вул. Перемоги, 79) 53 225,29 грн заборгованості та 2 902,76 грн судового збору. 
В решті позову відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повне рішення складено та підписано 11.03.2026.

Суддя   А.С.Сидоренко