ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/19507/21 Головуючий у 1-й інстанції: Сич С.С.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Василенка Я.М.,
суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язати вчинити дії, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась до суду Окружного адміністративного суду міста Києві з позовом, в якому просила:
- визнати протиправною відмову Департаменту кіберполіції Національної поліції України у зарахуванні пільгової вислуги років підполковнику поліції Національної поліції України ОСОБА_1 , головному інспектору 2-го відділу (організації технічного супроводження) Департаменту кіберполіції Національної поліції України до її календарної вислуги років та до стажу служби в поліції; 
- зобов`язати Департамент кіберполіції Національної поліції України здійснити перерахунок та зарахувати підполковнику поліції Національної поліції України ОСОБА_1 , головному інспектору 2-го відділу (організації технічного супроводження) Департаменту кіберполіції Національної поліції України відповідно до статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей" та підпункту 4.1.6 пункту 4.1 розділу 4 Положення про порядок комплектування, матеріально-технічного, військового, фінансового та соціально-побутового забезпечення спеціальних підрозділів по боротьбі з організованою злочинністю Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 16 грудня 1993 року №3720-ХІІ до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислугу в пільговому обчисленні, сформовану за період з 26.01.2004 по 09.04.2015 у загальній кількості 05 років 07 місяці 06 днів, про що видати відповідний наказ; 
- зобов`язати Департамент кіберполіції Національної поліції України здійснити підполковнику поліції Національної поліції України ОСОБА_1 , головному інспектору 2-го відділу (організації технічного супроводження) Департаменту кіберполіції Національної поліції України перерахунок відповідно до статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, із зарахуванням періоду пільгової вислуги років, сформованої за період з 26.01.2004 по 09.04.2015 у загальній кількості 05 років 07 місяці 06 днів та встановити надбавку за стаж служби з урахуванням періоду пільгової вислуги років та здійснити перерахунок виплат ОСОБА_1 , про що видати відповідний наказ. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києві від 19.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі № 640/19507/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання протиправною відмовити та зобов`язання вичинити дії. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідно до пункту 2 розділу II Закону України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» справу № 640/19507/21 передано на розгляд Полтавському окружному адміністративному суду.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 10.03.2025 адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту кіберполіції Національної поліції України про визнання відмови протиправною та зобов`язати вчинити дії прийнято до провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулась до Шостого апеляційного адміністративного суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
З метою повного та всебічного встановлення обставин справи, колегією суддів ухвалено рішення про продовження апеляційного розгляду даної справи на розумний строк.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що трудовою книжкою ОСОБА_1 та витягом з послужного списку особової справи ОСОБА_1 , копії яких наявні у матеріалах справи (а.с. 31-36), підтверджено, що ОСОБА_1 :
- з 26.01.2004 по 01.03.2004 - проходила службу на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах Четвертого міжрайонного відділу УБОЗ ГУМВС України в м. Києві (наказ ГУМВС від 26.01.2024 №66 о/с);
- з 01.03.2004 по 01.11.2007 - проходила службу на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділення з виконання запитів та окремих доручень оперативно - інформаційного відділу "Скорпіон" розвідувально-аналітичного центру УБОЗ Головного управління МВС України в м. Києві (наказ ГУМВС від 01.03.2004 №66 о/с);
- з 16.07.2007 до 29.05.2010 перебувала в додатковій частково оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею віку 3-х років (наказ ГУМВС від 14.07.2007 №451 о/с);
- з 01.11.2007 по 01.08.2008 - проходила службу на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділення інформаційного забезпечення оперативно - інформаційного відділу "Скорпіон" розвідувально-аналітичного центру УБОЗ Головного управління МВС України в м. Києві (наказ ГУМВС від 01.11.2007 №768 о/с);
- з 01.08.2008 по 09.07.2010 - проходила службу на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділення аналітичної розвідки розвідувально-аналітичного центру УБОЗ Головного управління МВС України в м. Києві (наказ ГУМВС від 01.08.2008 №737 о/с);
- з 09.07.2010 по 29.07.2011 - проходила службу на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах відділення аналітичної розвідки центру кримінальної розвідки УБОЗ Головного управління МВС України в м. Києві (наказ ГУМВС від 09.07.2010 №70 о/с дск);
- з 29.07.2011 по 17.06.2014 - проходила службу на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору аналітичної розвідки УБОЗ Головного управління МВС України в м. Києві (наказ ГУМВС від29.07.2011 №58 о/с дск);
- з 17.06.2014 по 14.07.2014 - проходила службу на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з міжнародними організованими злочинними групами УБОЗ Головного управління МВС України в м. Києві (наказ ГУМВС від 17.06.2014 №500 о/с);
- з 14.07.2014 по 06.08.2015 - проходила службу на посаді оперуповноваженого в особливо важливих справах сектору аналітичної розвідки УБОЗ Головного управління МВС України в м. Києві (наказ ГУМВС від 14.07.2014 №613 о/с);
- з 06.08.2015 по 06.11.2015 - проходила службу на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу аналітичного забезпечення Управління боротьби з кіберзлочинністю МВС України (наказ МВС від 06.08.2015 №1567 о/с).
Наказом МВС України від 06.11.2015 №2329 о/с підполковник міліції ОСОБА_1 , старший оперуповноважений в особливо важливих справах відділу аналітичного забезпечення згідно з пунктом 9 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" та відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнена з 06.11.2015 у запас Збройних Сил за пунктом 64 "з" (у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу (службу) до Національної поліції) /а.с. 38/.
Наказом Національної поліції України від 07.11.2015 №67 о/с відповідно до пункту 9 та 12 розділу ХІ Закону України "Про Національну поліцію" призначено прибулу з Міністерства внутрішніх справ з присвоєнням спеціального звання поліції в порядку переатестування та установленням посадового окладу згідно із штатним розписом з 07.11.2015 по сектору Національного контактного пункту реагування на кіберзлочини ОСОБА_2 , яка мала спеціальне звання "підполковник міліції", старшим інспектором, присвоївши їй спеціальне звання "підполковник поліції" /а.с. 39/.
Наказом Департаменту кіберполіції Національної поліції України від 29.11.2019 №182 о/с згідно з наказом Національної поліції України від 18.10.2019 №1034 "Про організаційно-штатні зміни в Департаменті кіберполіції" призначено з 01.12.2019 по 5-му відділу (організації технічного супроводження) підполковника поліції ОСОБА_1 старшим інспектором у порядку переведення, установивши їй відповідно до постанови кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 посадовий оклад у розмірі 2800 грн., надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції в розмірі 80 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби і статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" стаж служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки станом на 01 грудня 2019 року - 18 років 09 місяців 09 днів, звільнивши з посади старшого інспектора сектору Національного контактного пункту реагування на кіберзлочини цього Департаменту /а.с. 43/.
На рапорт ОСОБА_1 від 18.05.2021 щодо зарахування вислуги років у пільговому обчисленні відповідач надав відповідь листом від 18.06.2021 №6836/38/23/04-2021 /а.с. 44-45/, в якому зазначив, що станом на 09.06.2021 стаж служби в поліції позивача становить 20 років 03 місяці 17 днів, який не дає підстав відповідно до пункту "а" абзацу першого статті 12 Закону для призначення пенсії за вислугу років. Вказав про відсутність підстав щодо зарахування до календарної вислуги років, яка дає право на призначення пенсії, вислуги в пільговому обчисленні.
Вважаючи протиправною відмову відповідача в зарахуванні до вислуги років та стажу служби в поліції вислуги років в пільговому обчисленні в загальній кількості 05 років 07 місяців 06 днів, позивач звернулася до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що підстави для зарахування позивачу періоду пільгової вислуги років до стажу служби в поліції, який дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, відсутні, оскільки відповідно до частини другої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» до стажу служби, який дає право на встановлення зазначених виплат, зараховується служба на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду, а положення постанови Кабінету Міністрів України № 393 щодо обчислення вислуги років для призначення пенсії не регулюють порядок нарахування надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки працюючим поліцейським. Виходячи з цього, суд першої інстанції дійшов до висновку, що відмова відповідача є правомірною, а позов - необґрунтованим.
Апелянт обґрунтовує свою позицію тим, що пільгова вислуга ОСОБА_1 підлягає зарахуванню як до вислуги років, так і до стажу служби в поліції, оскільки відповідні нормативні акти, зокрема Порядок обчислення вислуги років №393 та Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», передбачають пільгове обчислення стажу (1,5 року за рік служби або 1,5 місяці за місяць служби) для службовців певних спеціальних підрозділів, не обмежуючи його виключно календарною вислугою. Апелянт зазначає, що правова основа для зарахування пільгової вислуги полягає у спеціальному статусі та характері служби, а не у конкретній посаді, і наголошує на конституційно визнаних гарантіях соціального захисту для працівників правоохоронних органів, що потребують компенсації ризиків і підвищених професійних вимог, а відтак період служби має враховуватися при визначенні права на пенсію за вислугу років і впливати на її розмір.
Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України Про Національну поліцію №580-VIII від 02.07.2015 (далі по тексту - Закон №580-VIII, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.
Відповідно до частин 1, 2 статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Відповідно до частини 1 статті 78 Закону №580-VIII, стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
Згідно з частиною 2 статті 78 Закону №580-VIII, до стажу служби в поліції зараховуються:
1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;
2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;
3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;
4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;
5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;
6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР
Отже, до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зарахував до стажу служби в поліції ОСОБА_1 службу на посадах УБОЗ ГУМВС України в м. Києві з 26.01.2004 по 06.08.2015 та на посаді в Управлінні боротьби з кіберзлочинністю МВС України з 06.08.2015 по 06.11.2015.
Колегія суддів звертає увагу, що спір у цій справі виник з приводу не зарахування до стажу служби в поліції ОСОБА_1 служби на посадах УБОЗ ГУМВС України в м. Києві з 26.01.2004 по 06.08.2015 та на посаді в Управлінні боротьби з кіберзлочинністю МВС України з 06.08.2015 по 06.11.2015 саме в пільговому обчисленні з розрахунку 1,5 років.
Надаючи оцінку аргументам позивача, які вона покладає в основу спірних правовідносин, колегія суддів зазначає таке.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення (частина третя статті 78 Закону України "Про Національну поліцію").
Частиною четвертою статті 78 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
За приписами статті 102 Закону України "Про Національну поліцію" пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Пунктом "б" статті 1-2 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачено, що право на пенсійне забезпечення на умовах цього Закону мають звільнені зі служби особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України, поліцейські.
Відповідно до пункту "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 01.10.2020 або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
За змістом статті 17 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби і військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д» статті 1-2 цього Закону, які мають право на пенсію за цим Законом, до вислуги років для призначення пенсії зараховуються: а) військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб").
Кабінетом Міністрів України 17 липня 1992 року № 393 прийнято постанову "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей" (далі - Постанова № 393).
Абзацом 3 пункту 1 Порядку № 393 передбачено, що для призначення пенсій за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ» особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ до вислуги років зараховуються служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду.
Аналізуючи наведені норми права, Верховний Суд у постанові від 22 лютого 2023 року в справі №320/12166/20 у подібних за змістом правовідносинах констатував, що питання обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки врегульовано положеннями частини другої статті 78 Закону № 580-VIII і положення пунктів 1, 3 Постанови № 393 не регулюють цих питань.
Верховний Суд підкреслив, що «Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» було затверджено Кабінетом Міністрів України постановою № 393 на виконання вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Своєю чергою, згідно преамбули Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Закон має на меті реалізацію особами, які мають право на пенсію за цим Законом, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбачених Конституцією України та цим Законом, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України.
Статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачено, що порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
При цьому, пунктом 1 Постанови № 393 визначено види служби, які зараховуються до вислуги років для призначення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій за вислугу років особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.
За висновком Верховного Суду в постановах від 22.02.2023 у справі №320/12166/20 та від 06.02.2025 у справі № 140/856/24, Постанова № 393 не є нормативним актом в розумінні частини четвертої статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», який визначає правила обчислення вислуги років для встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки під час проходження служби в поліції, як на тому наполягає позивач, оскільки вона прийнята на виконання Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», а її положення визначають виключно умови призначення пенсій за вислугу років та порядок обчислення вислуги років для її призначення.
Слід зауважити, що у схожих за змістом правовідносинах за позовами працюючих поліцейських із вимогами про зарахування на підставі пункту 2 Постанови № 393 часу навчання у вищому навчальному закладі при обчисленні стажу служби в поліції для цілей встановлення надбавки за вислугу років та тривалості додаткової оплачуваної відпустки, Верховний Суд сформував висновок щодо доцільності застосування вказаних положень при вирішенні питання щодо обчислення означеного стажу, визначеного частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», відповідно до якого положення пункту 2 цієї Постанови застосуванню не підлягають, оскільки вони можуть бути застосовані для визначення вислуги років особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років (постанови від 19 листопада 2019 року у справі № 520/903/19, від 31 березня 2020 року у справі № 520/2067/19, від 22 липня 2020 року у справі № 520/5960/19, від 13 серпня 2020 року у справі № 820/6656/16 та від 15 грудня 2021 року у справі № 520/11545/19).
З огляду на викладене, відсутні підстави для зарахування позивачу періоду пільгової вислуги років до стажу служби в поліції, який, зокрема, дає право на встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 25.01.2024 у справі № 640/3813/21 та від 23.05.2024 у справі № 640/30284/20, які в силу частини 5 статті 242 КАС України є обов`язковими для врахування судом першої інстанції у цій справі та є більш пізніми за ті, що викладені у постановах Верховного Суду, на які посилається позивач.
Також, посилання апелянта у своїй апеляційній скарзі на постанови Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 750/9775/16-а, від 14 квітня 2021 року у справі №480/4241/18 колегія суддів не бере до уваги, оскільки правові висновки, викладені у зазначених рішеннях, сформульовані за інших фактичних обставин справи. Зокрема, предметом спору у справах, на які посилається позивач, є питання наявності в особи права на пенсію за вислугу років відповідно до Закону №2262-XII, за наявності у неї пільгового стажу, який вираховується відповідно до підзаконного нормативно-правового акту (Постанова № 393), а не питання можливості зарахування до календарної вислуги та до стажу служби в поліції вислуги років на пільгових умовах поліцейському, який продовжує службу в поліції, для цілей встановлення йому надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, передбачених статтею 78 Закону України «Про Національну поліцію».
Щодо доводів апелянта про те, що пільгова вислуга ОСОБА_1 підлягає зарахуванню як до вислуги років, так і до стажу служби в поліції, колегія суддів не бере до уваги, оскільки чинне законодавство України встановлює чіткі критерії для зарахування періоду служби до вислуги років та стажу служби, який дає право на надбавку за вислугу років і додаткову оплачувану відпустку, а саме: відповідно до Порядку обчислення вислуги років №393 та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пільгова вислуга може враховуватися лише для призначення пенсії за вислугу років, тоді як право на надбавку за вислугу років та додаткову відпустку визначається виключно за календарною вислугою та стажем служби в поліції.
Колегія суддів критично оцінює доводи апелянта про те, що спеціальний статус і характер служби дають право на пільгове зарахування періоду до стажу, оскільки відповідні нормативні акти не передбачають зарахування цього періоду до календарної вислуги та стажу служби в поліції для цілей нарахування надбавки чи додаткової відпустки, і положення Порядку №393 застосовуються виключно в контексті призначення пенсії за вислугу років.
Отже, враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
При цьому, аргументи, які викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними та необґрунтованими, носять формальний характер і не ґрунтуються ні на фактичних обставинах, ні на вимогах закону та спростовуються матеріалами справи.
Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16- ц, Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», §58, рішення від 10.02.2010).
Отже, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт незаконності рішення суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст.316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.05.2025 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.