справа № 691/1697/25
провадження № 2-о/691/36/26

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року	Городищенський районний суд  Черкаської області	

В складі :
головуючого судді Савенко О.М.
за участю секретаря судового засідання Шмунь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Вільшанської селищної ради Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення,- 

встановив :

ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Вільшанської селищної ради Черкаської області, звернулася до Городищенського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
У заяві заявник посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 16 липня 2020 року Серії НОМЕР_1 . ОСОБА_2 був її цивільним чоловіком, починаючи з липня 2005 року до дня його смерті безперервно проживали однією сім`єю за адресою АДРЕСА_1 . Протягом цього часу вели з ОСОБА_2 спільне господарство, були поєднані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, використовували спільні кошти для проживання, харчування, оплати комунальних платежів, лікування та вирішення всіх інших побутових питань. За час спільного проживання, шлюб офіційно не зареєстрували. Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки розміром 2,5898 га, кадастровий номер 7121284000:03:002:0165 розташованої на території Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Оскільки заповіту ОСОБА_2 не склав, для того, щоб оформити право власності на спадкове майно, вона звернулася до державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .. Нотаріус оглянувши подані документи, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що не надано документ про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем більше п`яти років до дня його смерті. Вище вказані обставини стали підставою звернення до суду за захистом своїх спадкових прав та інтересів (а.с.1-6). 
Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 11 грудня 2025 року відкрито окреме провадження у цивільній справі та призначено судовий розгляд, з викликом сторін до суду (а.с.41).
Заявник ОСОБА_1 , представник заявника ОСОБА_3 , будучи повідомленими про слухання справи, подали заяви від 17 березня 2026 року про розгляд цивільної справи без їх участі, вказавши на підтримання заявлених вимог в повному обсязі.
Представник заінтересованої особи виконавчого комітету Вільшанської селищної ради Черкаської області, належно повідомлений про виклик до суду, не прибув, подав заяву від 17 березня 2025 року про судовий розгляд у відсутність представника, вказавши, що при прийнятті рішення покладається на розсуд суду.
Враховуючи належне повідомлення учасників справи, суд, приймає рішення про можливість розгляду справи у їх відсутність, остільки вважає, що у справі достатньо доказів для об`єктивного і можливого розгляду без їх участі, відповідно до поданих в суд письмових заяв. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи та з врахуванням роботи Городищенського районного суду Черкаської області в умовах відключення від електропостачання згідно графіку розміщеного в засобах масової інформації від АТ «Черкасиобленерго».
Суд, розглянувши заяву в межах заявлених вимог, вивчивши зміст клопотання сторони, належне повідомлення, дослідивши докази у цивільній справі, приходить до висновку про її обгрунтованість та підстави до задоволення, в силу наступного. 
Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених вимог, суд керується наступним.
Відповідності до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.
Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Згідно п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Відповідно до ч.3 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.
За змістом ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Статтею 316 ЦПК України, визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Судом та належними доказами встановлено, що відповідно до паспорта громадянина України Серії НОМЕР_2 , заявник ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.8-10), копія картки платника податків ОСОБА_1 , про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_3 (а.с.10), Заявник є власником будинку по АДРЕСА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу від 21 листопада 2007 року №1267 та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29 листопада 2007 року № 16856064, в якому спільно проживали з ОСОБА_2 до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9-12). ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 (а.с.21-23,11), відповідно до довідки виданою відділом «ЦНАП» виконавчого комітету Вільшанської селищної ради від 29 жовтня 2025 №17-13/93 та акту обстеження по факту проживання особи, виданого виконавчим комітетом Вільшанської селищної ради від 22 вересня 2025 №02-54/28 підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12-14). Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки розміром 2,5898 га, кадастровий номер 7121284000:03:002:0165 розташованої на території Моринської сільської ради Звенигородського району Черкаської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, Витягом №НВ-9984148992025 із технічної документації нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 53704,21 грн., яка належала померлому на підставі Державного Акта на право приватної власності на землю Серії ЧР №4-14-501, який був виданий на підставі рішення Моринської сільської ради від 02 квітня 2001 року №14-24 (а.с.15-16, 24). За життя ОСОБА_2 заповіту не склав (а.с.1-4). З метою оформити право власності на спадкове майно, ОСОБА_1 звернулася до державного нотаріуса Шполянської державної нотаріальної контори Курінного В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 2.59 га, проте нотаріус відмовив у вчинені нотаріальних дій, що посвідчено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 жовтня 2025 року №452/02-31 (а.с.13-20). При зверненні до суду заявник квитанцією про сплату судового збору на користь Держави від 30 жовтня 2025 року, підтвердила суду сплату судового збору у визначеному розмірі 1211,20 грн. (а.с.7).
Підставою звернення заявника до суду є встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку.
За змістом ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Згідно ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.
Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Із змісту вивчених судом доказів, встановлено, що відмова спадкоємця ОСОБА_1 від спадщини після померлого ОСОБА_2 , нотаріусом не зареєстрована, інші спадкоємці відсутні, які б виявили бажання спадкувати.
За ч. 1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Відповідно до роз`яснень п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником, та оцінені судом. 
Згідно з ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, що передбачено ч.5 ст. 1268 ЦК України.
Частина 1 ст. 1297 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, ч.3 ст. 1296 ЦК України.
Відповідно до п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. При цьому має значення факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Зазначені обставини є підставою для звернення із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п.2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013) Законодавець висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України “Про судову практику у справах про спадкування” №7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. У такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Заявник просить на підставі наданих доказів, встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, який надасть можливість їй вирішити питання оформлення і прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 ..
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , судом встановлені відповідні факти і правові відносини. Метою встановлення заявленого факту ОСОБА_1 є реалізація, як заявником, права на спадкування спадкового майно після померлого ОСОБА_2 .. Вирішуючи справу, суд надав об`єктивну оцінку наявності порушеного права та інтересу на момент звернення до суду заявника, а також визначив, чи відповідає обраний заявником спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права заявника. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.
Заявником, відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України, належним чином доведено обставини, на які він посилається, як на підставу своїх вимог щодо встановлення такого факту.
Під час судового розгляду цивільної справи встановлено безспірно, із вище досліджених доказів, що заявник ОСОБА_5 , на час відкриття спадщини, проживала разом зі спадкоємцем ОСОБА_2 , встановлення даного факту необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 , і, відповідно, заявник не може довести такий факт інакше, ніж у спосіб встановлення факту в судовому порядку. Спору про право не встановлено, жодна особа не оспорює спадкові права заявника, який є єдиним спадкоємцем за заповітом. 
Встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини породжує для заявника юридичні наслідки, та надасть можливість підтвердити факт нотаріусу при вирішенні питання про прийняття спадщини, остільки іншим шляхом, крім судового порядку це зробити неможливо. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення вищезазначених вимог заявника.
При винесенні рішення, суд керується статтею 13 ЦПК України, щодо розгляду судом справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.
Згідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження, витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись ст.41 Конституції України, ст.3 СК України, ст.ст.29, 1216-1218, 1220, 1221, 1261, 1277, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 4, 9, 13, 76, 81, 265, 268, 273, 293, 294, 315, 316, 354 ЦПК України, суд,- 

ухвалив: 

заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи Вільшанської селищної ради Черкаської області про встановлення факту, що має юридичне значення - задоволити.
Встановити факт, що має юридичне значення, проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 5 (п`ять) років до часу відкриття спадщини, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період часу з липня 2005 року по день смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Копію рішення направити сторонам по справі, для відому. 
Рішення суду набирає законної сили протягом тридцяти днів та може бути оскаржене.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подачі протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду.
Учасники справи можуть ознайомитись з текстом судового рішення, в електронній формі, на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень в мережі Інтернет - https://gd. ck. court. gov. ua.
Відомості про сторін:
Заявник: особа 1 – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП – НОМЕР_3 , зареєстрована АДРЕСА_1 .
Предстаник заявника: особа 2 – Милаш Галина Анатоліївна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ЧК №001301 від 15 липня 2020 року, юридична адреса вул. Миру №107, м. Городище, Черкаський район, Черкаська область.
Заінтересована особа: особа 3 – Вільшанська селищна рада Черкаської області, код ЄДРПОУ 26423991, юридична адреса с-ще Вільшана, вул. Шевченка 190, Звенигородський район, Черкаській області.

Суддя 	О. М. Савенко