П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 571/37/25
Провадження № 22-ц/4815/488/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,
секретар судового засідання: Хлуд І.П.,
за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковташа Василя Даниловича на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2025 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Рокитнівської селищної ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати недієздатною його доньку ОСОБА_3 , встановити над нею опіку та призначити його опікуном останньої.
В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що донька має першу А групу інвалідності з дитинства довічно. Не придатна до трудової діяльності за станом здоров`я, їй рекомендовано спостереження та лікування у психіатра, сімейного лікаря. Відповідно до висновку лікарської комісії медзакладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 235 від 07.08.2024 ОСОБА_3 є інвалідом І А групи внаслідок психічного захворювання з дитинства довічно. Проживає разом із батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . За рівнем обмеження життєдіяльності – обмежена в самообслуговуванні: обмежена в здатності до самостійного пересування, орієнтуватися, спілкуватися та контролювати свою поведінку. Перебуває на «Д» обліку в психіатра. Висновком ЛКК № № 4671 від 04.11.2024 підтверджується, що ОСОБА_4 має діагноз «важка розумова відсталість з вираженим недорозвитком мови». З народження до 18 років являлася дитиною з інвалідністю, а з 25.01.2024 – інвалідом І А групи довічно. У зв`язку з хворобою ОСОБА_3 не може вчиняти дії в своїх інтересах, контролювати свою поведінку, користуватися грошима, не може за собою доглядати, не контролює емоцій, не вміє готувати їжу та не може оформити державну соціальну допомогу особі з інвалідністю. Не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Заявник є відповідальною та організованою людиною, має досвід догляду за своєю дитиною, яка має розумову відсталість. Здатний забезпечити належний догляд за дочкою та бути опікуном.
З цих підстав просить заяву задовольнити: визнати ОСОБА_3 недієздатною, встановити над нею опіку та призначити її опікуном ОСОБА_1 .

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , орган опіки та піклування Рокитнівської селищної ради про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна – задоволено частково.
Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: у АДРЕСА_1 - недієздатною та встановити над нею опіку.
До призначення опікуна недієздатній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти на орган опіки та піклування Рокитнівської селищної ради обов`язки зі здійснення опіки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючої за адресою: у АДРЕСА_1 .
В задоволені решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковташ Василь Данилович, подав апеляційну скаргу. Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Скаржник вказує, що суд безпідставно дійшов висновку про відсутність підстав для призначення його опікуном, посилаючись на наявність у недієздатної особи матері та припускаючи наявність у заявника мотиву отримання відстрочки від мобілізації, що, на думку апелянта, не ґрунтується на законі та не підтверджується доказами.
Наголошує, що саме він протягом тривалого часу фактично здійснював догляд за дочкою, яка є особою з інвалідністю, забезпечував її побутові потреби та лікування, що підтверджується матеріалами справи, зокрема документами про отримання соціальної допомоги на догляд. Вказує на наявність у нього необхідних особистих якостей, досвіду та можливостей для виконання обов`язків опікуна.
Апелянт також зазначає, що орган опіки та піклування підтримав його кандидатуру та подав до суду відповідне подання про доцільність призначення його опікуном, а інших осіб, які б виявили бажання або могли виконувати обов`язки опікуна, не встановлено.
На думку скаржника, суд першої інстанції не врахував вимоги цивільного законодавства щодо пріоритетності призначення опікуном осіб, які перебувають у родинних відносинах із підопічним, а також не забезпечив всебічного та повного з`ясування обставин справи, зокрема щодо характеру взаємин між ним та недієздатною особою.
Крім того, апелянт вважає помилковим висновок суду про пріоритетність виконання військового обов`язку над можливістю бути опікуном, оскільки законодавство не встановлює заборони на призначення військовозобов`язаних осіб опікунами.
З урахуванням наведеного просить скасувати рішення суду першої інстанції в оскарженій частині та ухвалити нове рішення про призначення його опікуном над недієздатною особою.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не надійшов.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду оскаржується лише в частині щодо призначення опікуна, а тому в іншій частині рішення суду не переглядається.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що заявник ОСОБА_1 являється батьком ОСОБА_3 , проживають за однією адресою ( а.с. 7 та зворот).
Крім того, з довідки про склад сім`ї вбачається, що сім`я складається з шести чоловік: заявник – ОСОБА_1 ,1978 року народження, його дружина – ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дочка ОСОБА_3 - 2005 року народження, дочка ОСОБА_6 - 2008 року народження, ОСОБА_7 -2009 року народження та ОСОБА_8 -2012 року народження.
Із висновку лікарської комісії КНП «Рокитнівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Рокитнівської селищної ради вбачається, що хвора ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду. Висновок дійсний до 07.02.2025 ( а.с. 8 зворот).
Орган опіки та піклування Рокитнівської селищної ради Сарненського району Рівненської області 20.02.2025 звернувся до суду з поданням про визнання ОСОБА_1 потенційним опікуном ОСОБА_3 , у разі визнання її недієздатною (обмежено дієздатною)( а.с. 68-69).

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
За частиною першою статті 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.
Згідно статті 41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.
Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
За ч.1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
Відповідно до статті 62 ЦК України, опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 63 ЦК України, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 (провадження № 61-8758св23) зроблено висновок про те, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.
Обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 (провадження № 61-39361св18), від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19 (провадження № 61-3053св21),від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21 (провадження № 61-16349св23), від 24 липня 2024 року у справі № 727/597/24 (провадження № 61-6720св24).
Даючи оцінку змісту подання органу опіки та піклування, суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , який фактично вже тривалий час опікується нею, що підтверджується довідкою-характеристикою №2254 від 14.11.2024, виданою старостою Блажівського старостинського округу Рокитнівської селищної ради, а також довідками про отримання допомоги №02-10/127 від 26.01.2023 та №09-26/3700 від 06.11.2024, виданими Управлінням соціального захисту населення ВРМ (віддалене робоче місце) смт Рокитне.
Крім того, судом не встановлено наявності інших осіб, окрім заявника, які реально могли б взяти на себе обов`язки опікуна над ОСОБА_3 та виявили б таке бажання. При цьому колегія суддів враховує, що представник органу опіки та піклування Рокитнівської селищної ради в судовому засіданні підтримала подання, вказавши, що сімейна ситуація складна: дружина заявника - з інвалідністю, двоє дітей- також.
Довідкою-характеристикою № 2254 від 14.11.2024 та довідкою про склад сім`ї № 2253 від 14.11.2024 підтверджується, що батько та підопічна дитина мешкають за однією адресою.
Заявник має бажання бути опікуном повнолітньої доньки, не має медичних протипоказань для здійснення повноважень опікуна, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, може виконувати обов`язки опікуна, що підтверджується довідками № 458 та № 470 від 04.11.2024, виданими Рокитнівською багатопрофільною лікарнею інтенсивного лікування Рокитнівської селищної ради, а також витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» станом на 18.11.2024 № ФОВА-002603383.
Крім викладеного, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що згідно з довідкою № 969 від 30 липня 2024 року, виданою ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_1 , 1978 р. н., надавалася відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації на підставі абзацу 7 частини 1 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» як особі, на утриманні якого перебуває повнолітня дитина з інвалідністю I чи II групи (а. с. 27).
Надані докази в сукупності дають підстави вважати можливим виконання ОСОБА_1 повноважень опікуна над недієздатною ОСОБА_3 .
Відповідно до статті 376 ЦПК України неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення і ухвалення нового рішення у відповідній частині.
За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатної ОСОБА_3 .
В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.
У справах окремого провадження, з урахуванням особливостей розгляду цих справ, судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ковташа Василя Даниловича задовольнити.
Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 26 листопада 2025 року в частині відмови в задоволенні заявлених вимог скасувати та їх задовольнити.
Заяву ОСОБА_1 про призначення опікуном недієздатної ОСОБА_3 задовольнити.
Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_1 опікуном ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .
В решті рішення залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 03 квітня 2026 року.

Судді:          Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.