Справа № 185/2323/26
Провадження 1-кп/185/1132/26 

В И Р О К 
іменем України
10 березня 2026 року м. Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12026041370000040 від 09.01.2026, за обвинуваченням
ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, офіційно не працює, неодружена, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судима,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та Угоду про визнання винуватості від 19.02.2026, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та підозрюваною ОСОБА_3 ,  за участі захисника ОСОБА_5 ,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 , 
потерпілого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченої – ОСОБА_3 ,  
захисника – ОСОБА_5 , (в режимі відеоконференції),
установив:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, за таких обставин.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19.12.2025 року у невстановлений для слідства час, але не пізніше 07:00 год., перебуваючи, в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , виявила в гостьовій кімнаті, шафу, в якій знаходилась сумка. 
В подальшому у ОСОБА_3 , яка розуміла та усвідомлювала, що у виявленій сумці може перебувати майно, яке має цінність, і таке майно, у разі його наявності в сумці, належить іншій особі, виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану. 
Реалізуючи вказаний умисел, у невстановлений для слідства час, але не пізніше 07:00 год. 19.12.2025 року, ОСОБА_3 , знаходячись в гостях у свого знайомого ОСОБА_6 , в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись, що її дії залишаються ніким не поміченими, умисно, шляхом вільного доступу заволоділа майном, яке перебувало в сумці потерпілого ОСОБА_6 , а саме - золотою каблучкою 585 проби зі вставкою камінням цирконію, загальною вагою 2,84 грама; золотою каблучкою 585 проби без вставок загальною вагою 2,20 грама; 70 євро, що відповідно до курсу НБУ на 18.02.2026 складає 3 474 грн; діставши вказане майно з сумки та поклавши в кишеню своєї куртки. 
Своїми протиправними злочинними діями ОСОБА_3 завдала майнової шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 33 505,66 грн.
Відповідальність за кримінальне правопорушення, винуватою у вчиненні якого визнається ОСОБА_3  передбачена ч. 4 ст. 185 КК України. 
Відомості про укладену угоду 
19.02.2025 між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та підозрюваноюОСОБА_3 ,  за участі захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Угода містить формулювання та обсяг обвинувачення, а також правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 ,  із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка відповідає тим, що зазначені в обвинувальному акті та істотні для відповідного кримінального провадження обставини.
Сторони визначили кваліфікацію дій ОСОБА_3 ,  за ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
Угода містить інформацію про беззастережне визнання ОСОБА_3 ,  винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Угодою про визнання винуватості встановлено, що ОСОБА_3 ,  повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення. 
При вирішенні питання щодо міри покарання прокурором відповідно до вимог ст. 470 КПК України враховано обставини та узгоджено із ОСОБА_3  міру покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, у виді 5 (п?яти) років позбавлення волі, на підставі ст. 75КК України, звільнити ОСОБА_3  від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням. 
Крім цього, при укладенні угоди враховано письмову згоду потерпілого ОСОБА_6 , на укладення угоди з обвинуваченою.
Позиції учасників судового провадження
ОСОБА_3 ,  підтримала укладення угоди, зробила це добровільно. Насильства, примусу чи погроз до неї ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження не зверталася. Обвинувачена повідомила, що беззастережно визнає свою вину у вчинені кримінального правопорушення. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді.
ОСОБА_3 ,  зазначила, що вона цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І вона при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Вона повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди. 
Захисник ОСОБА_5 , повідомив, що здійснював захист обвинуваченої під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердив зазначені її підзахисною дані. Просив суд прийняти рішення про затвердження угоди про визнання винуватості від 19.02.2026.
Потерпілий ОСОБА_6 , підтвердив надання згоди на укладення угоди та відсутність претензій до обвинуваченої.
Прокурор угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Повідомив, що кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості. Повідомив суду обставини, які ним було враховано при укладенні угоди про визнання винуватості, що фактично відповідають змісту самої угоди. 
Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угод вимогам законодавства і при ухваленні вироку, а також положення законодавства, якими він керувався
При вирішенні питання щодо можливості затвердження угоди суд має встановити її відповідність вимогам законодавства та відсутність підстав для відмови у її затвердженні.
Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, заслухавши думки прокурора, обвинуваченої, захисника, суд дійшов таких висновків.
Щодо відповідності умов угод вимогам КПК України та/або закону про кримінальну відповідальність
Судом встановлено, що укладена угода між прокурором та обвинуваченою містить формулювання обвинувачення, яке прокурор вважав доведеним щодо обвинуваченої, та його правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому, сформульоване в угоді обвинувачення відображає істотні обставини цього кримінального провадження, які відповідають формулі кваліфікації дій обвинуваченої. Зокрема, це виявляється у посяганні злочинної поведінки обвинуваченої на ті суспільні відносини, які становлять об`єкт інкримінованих кримінальних правопорушень; спрямованості та реалізації умислу обвинуваченої; направленості мотиву та інших значущих для кваліфікації за відповідною статтею КК України обставинах.
Таким чином, формулювання обвинувачення, зазначене в угоді, обставини, описані в обвинувальному акті, а також підтвердження обвинуваченою ОСОБА_3 ,  цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для визнання обвинуваченою своєї винуватості у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.
Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 52 КПК України у разі укладення угоди про визнання винуватості участь захисника є обов`язковою та забезпечується з моменту ініціювання укладення угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема, щодо тяжких злочинів, до яких згідно зі ст. 12 КК України належать злочини, вчинений ОСОБА_3 . 
Згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди. Тобто, у випадку завдання шкоди не лише державним чи суспільним інтересам закон вимагає надання потерпілим письмової згоди на укладення відповідної угоди.
Так, зі змісту обвинувального акта вбачається, що кримінальним правопорушенням було завдано шкоди потерпілому ОСОБА_6 на загальну суму 33 505,66 грн. (висновок експерта № СЕ-19/104-26/3200-ТВ від 28.01.2026 та № СЕ-19/104-26/2744-ТВ від 23.01.2026).
Потерпілий ОСОБА_6 , відповідно до вимог чинного законодавства надав письмову згоду прокурору на укладення угоди.
Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_3 , кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.
Щодо відповідності умов угод інтересам суспільства
Кримінальний процесуальний закон зобов`язує прокурора при вирішенні питання укладення угоди про визнання винуватості враховувати наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень (ст. 470 КПК України).
Так, за своєю правовою природою угода про визнання винуватості являє собою ключовий інструмент узгодження інтересів: з одного боку держави (публічний, або суспільний інтерес), з іншого обвинуваченого.
Суспільний інтерес є оціночним поняттям і в узагальненому виді являє собою інтерес суспільства або усередненого представника цієї спільноти, пов`язаний із забезпеченням його добробуту, стабільності, безпеки та сталого розвитку.
Дослідивши зміст угод про визнання винуватості, наявні матеріали кримінального провадження, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що умови відповідають суспільним інтересам з огляду на таке.
Затвердження угоди про визнання винуватості забезпечить скорочення часу розгляду цього кримінального провадження, мінімізує витрати державних ресурсів, особистих ресурсів учасників кримінального провадження, а також зменшить навантаження на прокуратуру та суду, забезпечить своєчасне та невідворотне покарання обвинуваченого, а також запобіганням повторному вчиненню кримінальних правопорушень, як самими обвинуваченим, так і іншими особами.
Умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.
Істотні умови угоди, в тому числі узгоджене покарання, відповідають вимогам кримінального процесуального кодексу України.
Таким чином, не встановлено порушення угодою прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб.
Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.
У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості.
Виконання обвинуваченою взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.
Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 .
Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке згідно зі ст.12 КК України, належить до категорії тяжкого злочину. 
Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 , цих обставин, дають можливість суду дійти висновку про доведеність вини обвинуваченої.
Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови в затвердженні угоди немає.
Щодо відповідності умов угод вимогам закону в частині призначення покарання 
Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 , повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення.
За вчинений злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та погоджуються на призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75, 76 КК України, звільнити обвинувачену від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням. 
Покарання сторонами угоди визначено відповідно до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості, даних про особу обвинуваченої, а саме ОСОБА_3 , раніше не судима, не працює, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, характеризується позитивно; враховуючи беззастережне визнання своєї винуватості, беручи до уваги інтереси суспільства, суд доходить висновку про необхідність встановити ОСОБА_3 , іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки, з дотриманням загальних засад призначення покарання, принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. 
Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.
Визначаючись щодо покарання, яке на думку суду слід призначити обвинуваченій, суд враховує наступне.
Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , передбачені ст. 66КК України, є щире каяття.
Згідно зі ст. 67КК України обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.
Мотиви ухвалення інших рішень
Витрати пов`язані із проведенням судово-товарознавчих експертиз № СЕ-19/104-26/3200-ТВ від 28.01.2026 та №СЕ-19/104-26/2744-ТВ від 23.01.2026, на проведення якої було витрачено 3119,90 грн, відповідно до вимог частини другої статті 124 Кримінального процесуального кодексу України, суд стягує з обвинуваченої на користь держави.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст. 373, 469, 472, 475 КПК України, суд
ухвалив:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 19.02.2026, укладену між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та підозрюваною ОСОБА_3 , за участі захисника ОСОБА_5 .
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3  від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.
Відповідно до ст. 76КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду, тобто з 10 березня 2026 року.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в дохід держави витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в сумі 3119 (три тисячі сто дев`ятнадцять) гривень 90 копійок.
Речовий доказ: золота каблучка (кільце) 585 проби, з вставкою (каміння цирконію), вага з урахуванням вставки 2,84 грама - залишити за належністю ОСОБА_6 . 
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.
Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку, суд обмежується проголошенням його резолютивної частини.

Суддя                     ОСОБА_1